Справа № 738/1147/26 
№ провадження 2/738/590/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 червня 2026 року         місто Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі 
головуючого – судді Савченка О.А., 
з участю 
секретаря Лях Н.М.,
прокурора Корюківської окружної прокуратури Кот-Тимошенко О.М.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Корюківської окружної прокуратури Тишкевич Людмили в інтересах держави в особі Корюківської міської ради, Національної служби здоров`я України, третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача, пояснень третіх осіб.
У травні 2026 року заступник керівника Корюківської окружної прокуратури Тишкевич Людмила звернулася до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Корюківської міської ради, Національної служби здоров`я України, третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Позовна заява мотивована тим, що вироком Менського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2025 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, у тому, що 20 липня 2025 року об 11 годині 48 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка в місті Мена Корюківського району Чернігівської області в напрямку руху від центру міста до вулиці Героїв України, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення п.п.2.3.б, 10.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перевищуючи швидкість – рухаючись зі швидкістю 64,6 км/год в межах населеного пункту, при виникненні небезпеки, яка полягала у виїзді з другорядної дороги, з провулку Шевченка в місті Мена, на головну дорогу, вулицю Шевченка в місті Мена, справа наліво по відношенню до його напрямку руху, велосипеда під керуванням ОСОБА_2 , негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого на перехресті даних вулиць здійснив наїзд на останнього. Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих переломів обох кісток правої гомілки на рівні нижньої третини діафізів зі зміщенням уламків; забою з набряком м`яких тканин лівого гомілково-ступневого суглобу; саден голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради 13 ліжко-днів з 20.07.2025 по 02.08.2025. Згідно із довідкою КНП «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради від 01 квітня 2026 року № 03-05/436, вартість лікування ОСОБА_2 склала 13 746,77 грн. Лікування потерпілого здійснювалося за рахунок коштів Національної служби здоров`я України, коштів місцевого бюджету та власних коштів лікарні. Прокурор, посилаючись на статтю 1311 Конституції України, статті 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», статті 53, 56-57, 95, 175-177, 274, 276 ЦПК України, статті 1191, 1206 ЦК України, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 12 695 грн. 27 коп. та на користь Корюківської міської ради витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 1 051 грн. 50 коп.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа пояснення щодо позову не подала.
ІІ. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Заяви та клопотання учасників справи.
Прокурор Корюківської окружної прокуратури Кот-Тимошенко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він і так поніс вже багато матеріальних витрат на ремонт свого автомобіля та оплату витрат за проведені експертизи в кримінальному провадженні.
В матеріалах справи містяться заяви представників позивачів та третьої особи про розгляд справи без їх участі.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно з вироком Менського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2025 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, у тому, що 20 липня 2025 року об 11 годині 48 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка в місті Мена Корюківського району Чернігівської області в напрямку руху від центру міста до вулиці Героїв України, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення пунктів 2.3.б, 10.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перевищуючи швидкість – рухаючись зі швидкістю 64,6 км/год в межах населеного пункту, при виникненні небезпеки, яка полягала у виїзді з другорядної дороги, з провулку Шевченка в місті Мена, на головну дорогу, вулицю Шевченка в місті Мена, справа наліво по відношенню до його напрямку руху, велосипеда під керуванням ОСОБА_2 , негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, в результаті чого на перехресті даних вулиць здійснив наїзд на останнього. Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих переломів обох кісток правої гомілки на рівні нижньої третини діафізів зі зміщенням уламків; забою з набряком м`яких тканин лівого гомілково-ступневого суглобу; саден голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (а.с. 17-20). 
ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради 13 ліжко-днів з 20.07.2025 по 02.08.2025 (а.с. 24-25). 
Згідно із довідкою КНП «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради від 01 квітня 2026 року № 03-05/436, вартість лікування ОСОБА_2 склала 13 746,77 грн. Лікування потерпілого здійснювалося за рахунок коштів Національної служби здоров`я України – 12 695,27 грн., коштів місцевого бюджету – 355,43 грн. та власних коштів лікарні – 696,07 грн. (а.с. 40).
Вказана шкода, спричинена внаслідок неправомірних дій відповідача.
Доказів, що спростовують позовні вимоги, відповідачем до суду не подано.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Відповідно до частини другої статті 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету ї їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Відповідно до вищевказаного Порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Відповідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року.
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Як вбачається із пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.
Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Під час розгляду справи встановлено, що між суспільно небезпечними винними діями відповідача ОСОБА_1 , які полягали в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, та наїздом на потерпілого ОСОБА_2 , що спричинило йому тяжкі тілесні ушкодження, та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з заявленими позовними вимогами, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 328 гривень 00 копійок. 
Керуючись статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву заступника керівника Корюківської окружної прокуратури Тишкевич Людмили в інтересах держави в особі Корюківської міської ради, Національної служби здоров`я України, третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Корюківська центральна районна лікарня» Корюківської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Національної служби здоров`я України (із зарахуванням коштів до державного бюджету на розрахунковий рахунок IBAN UA978999980313080115000026011, отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача – Казначейство України (ел.адм.подат.) витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 12 695 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 27 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Корюківської міської ради витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня 50 копійок (із зарахуванням 355 гривень 43 копійок до місцевого бюджету на розрахунковий рахунок IBAN UA058999980314020544000025639, ГУК у Чернігівській області / тг м. Корюківка / 24060300, код ЄДРПОУ 37972475 та 696 гривень 07 копійок на розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» ЄДРПОУ 02006320, КНП «Корюківська ЦРЛ»).
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А. Савченко