ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/34412/25
Провадження № 33/820/113/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника ОСОБА_1 – адвоката Дмитренко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання захисника Дмитренко О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Дмитренко О.О., подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
За постановою суду 14 листопада 2025 року о 22 год. 57 хв. по вул. Тернопільській, 4, в м. Хмельницькому, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Дмитренко О.О., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказує, що відеозаписи не відображають а ні виконання підзахисним технічних функцій водія, а ні будь-яке інше підтвердження факту керування ним транспортним засобом. Матеріалами адміністративної справи підтверджується неправомірне зупинення транспортного засобу, та захисник вважає порушення порядку проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. У нього відсутні ознаки алкогольного сп`яніння та підстави для проведення огляду, не забезпечено проведення огляду підзахисного на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та не відсторонено підзахисного від керування транспортним засобом. Надані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є неналежними та недопустимими доказами. Сторона захисту вказує, що судом першої інстанції не застосовано принцип індивідуалізації покарання (за аналогією закону ст. 69 КК України), в частині призначення судом додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, ОСОБА_1 не роз`яснені його права і обов`язки, не забезпечено право на юридичну допомогу адвоката.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Дмитренко О.О., на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, вважаю, що клопотання захисника Дмитренко О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.
Оскільки матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин і він підлягає поновленню.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 513355 від 14.11.2025, зафіксовано суть правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 14 листопада 2025 року о 22 год. 57 хв. по вул. Тернопільській, 4, в м. Хмельницькому керував автомобілем марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис нагрудної камери, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
Суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння при викладених у постанові обставинах.
Так, вина ОСОБА_1 підтверджується даними:
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14.11.2025, згідно з яким підставою огляду є виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота та відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
-направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, до ХОЗ з НПД ХОР від 14.11.2025 о 23 год. 05 хв.;
-відеозаписами, на яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, у тому числі рух транспортного засобу «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 до моменту повної його зупинки працівниками поліції, спілкування останніх з ОСОБА_1 , після зупинки, та фіксація відмови пройти огляд на стан сп`яніння. 
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З досліджених судом першої та апеляційної інстанції вказаних матеріалів справи та відеозапису вбачається, що вони містять необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та на вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513355 від 14.11.2025  ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, зокрема, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом.
Судом апеляційної інстанції враховано передбачену законодавством процедуру оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та порядок направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, із дослідженого у суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що автомобіль патрульної поліції, у якого увімкнений відео реєстратор рухається за транспортним засобом, з увімкненими проблисковими маячками до повної його зупинки та зупиняється паралельно до автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 з лівої сторони, таким чином, що проглядається ліва сторона та є видимість у напрямку зупинки транспортного засобу прямо. У подальшому, з автомобіля патрульної поліції виходить поліцейський та прямує до водійської сторони автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 . Під час цього ніхто з транспортного засобу, у тому числі з місця водія не виходив, будь-якої особи, окрім ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не було. У ході спілкування поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, про що його було проінформовано. Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому чинним законодавством, з роз`ясненням, що у разі відмови буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. У відповідь поліцейські ще раз конкретизували пропозицію пройти тест. Після відмови водія від проходження вказаного огляду, працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про складання щодо нього адміністративного протоколу. При цьому, останньому було роз`яснено положення ст. 268 КУпАП щодо процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також ст. 63 Конституції України, яка гарантує право не свідчити проти себе. У подальшому, відповідно до відеозапису, зафіксовано складання адміністративних матеріалів, їх оголошення, а також ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками
Наявний в матеріалах справи відеозапис містить відеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Ці обставини спростовують, наведенні в апеляційній скарзі, твердження захисника та дають підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що захисник в апеляційній скарзі не заперечує факт відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів про безпідставність зупинки транспортного засобу, апеляційний суд зазначає наступне.
З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Також, слід наголосити, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.
Твердження апеляційної скарги про не відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем не впливає на доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки підтверджується сукупністю досліджених місцевим та апеляційним судом доказів.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника про порушення поліцейськими порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано всі обставини початку проходження ОСОБА_1 процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та подальшої його відмови від проходження такого огляду.
У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Доводи апелянта про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи, в яких зафіксовано наявність відповідних зовнішніх ознак, що стали підставою для пропозиції пройти огляд.
Стосовно твердження сторони захисту, що надані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є неналежними та недопустимими доказами, а відтак не підлягає дослідженню в судовому засіданні, апеляційний не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вище наведеними матеріалами справи.
Доводи захисника, що судом першої інстанції не застосовано принцип індивідуалізації покарання до правопорушника ОСОБА_1 (за аналогією закону ст. 69 КК України) в частині призначення судом додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки чинним КУпАП не передбачено покладення більш м`якого стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, крім такого, яке визначено санкцією цієї частини статті.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав і обов`язків, не забезпечено право на юридичну допомогу адвоката, на увагу не заслуговують. ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с. 1). 
При розгляді справи стосовно ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.
Окрім того, право ОСОБА_1 , як на особисту участь у судовому засіданні, так і на захист було відновлене апеляційним судом, йому та його захиснику, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої права в апеляційній інстанції він реалізовував, скориставшись правовою допомогою. Його захист здійснювала захисник Дмитренко О.О., під час апеляційного розгляду, яка давала пояснення та докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, виконувала інші дії, відповідно до укладеної із ОСОБА_1 угоди, а тому порушення права на захист ОСОБА_1 не допущено.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності, достовірності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено. 
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, дійшов до обґрунтованого висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Дмитренко О.О. строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Дмитренко О.О. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.