Справа № 275/1007/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ

18 травня 2026 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Лівочки Л.І.,
при секретарі - Степанчук С.А.,
за участю - представника позивача - адвоката Хорольського В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області цивільну справу №275/1007/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Споживчий центр" 15.10.2025 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43800 гривень.
Позовні вимоги обґрунтували тим, що 01.02.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №28.01.2025-100002440, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 15000 гривень строком на 217 календарних днів. Дата повернення кредиту 05 вересня 2025 року.
Позичальник зобов`язався сплатити комісію, нараховану банком одноразово у день видачі кредиту у розмірі 9% від суми кредиту, що складає 1350,00 грн. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема, відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту ТОВ "Споживчий центр" виконало належним чином, перерахувавши відповідачу 01.02.2025 грошові кошти в сумі 15000 гривень на вказану ним банківську картку № НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконав, грошові кошти не повернув внаслідок чого станом на дату подачі позову утворилась заборгованість у сумі 43800 гривень, з яких: 15000 грн.- заборгованість по тілу кредиту; 18600 грн. -заборгованість по процентам; 2700 грн. - заборгованість за додатковою комісією, 7500 грн. -неустойка.
Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведена 01.03.2025 часткова сплата по кредитному договору на суму 6000 гривень, що було враховано під час формування довідки про заборгованість та суму позовної вимоги.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №28.01.2025-100002440 від 01.02.2025 у сумі 43800 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.
Представник відповідача - адвокат Хорольський І.В. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав про часткове визнання позовних вимог з наступних підстав.
Позивачем в обгрунтування позовних вимог заявлено про укладання з відповідачем кредитного договору від 01.02.2025 року, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 15000 грн., на строк 217 днів, дата повернення 05.09.2025, з відповідною процентною ставкою.
В зв`язку із нібито не виконанням відповідачем умов договору, позивач звернувся з цим позовом до суду, та просить стягнути 43800 грн, з яких: 15000грн.- тіло кредиту, 18600грн.- проценти, 2700грн. - додаткові комісії, 7500грн.- неустойка, при цьому визнає, що відповідачем частково погашено 01.03.2025 кредит на суму 6000 грн. 
Відповідач, як на момент укладення договору кредиту так і на теперішній час є військовослужбовцем та йому стало відомо, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, на період проходження ним військової служби під час дії особливого періоду та участі у заходах із забезпечення оборони України, будь-які нарахування процентів, пені чи штрафів за кредитними зобов`язаннями не допускаються, крім окремих випадків (нерухомість, авто, енергетичне обладнання), до яких даний товар не відноситься.
Відповідач є військовослужбовцем і має право на пільги, визначені ст.14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, для застосування зазначених норм ним 27.10.2025 року були надані позивачу відповідні довідки для перегляду вищезгаданого договору.
Відповідач листом від 28.11.2025 року повідомив про надання не всіх документів необхідних для перегляду умов кредитного договору та застосування зазначеної пільги.
Після цього відповідач повторно надав позивачу документи для застосування вищезазначеної пільги.
30.11.2025 позивач повідомив відповідача про отримання документів та їх опрацювання.
На отримання вказаної пільги мають право військовослужбовці не тільки в період безпосередньої участі у відповідних заходах, а і після вказаної участі, оскільки в свій час вони брали в них участь.
Тобто, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у відповідних заходах, наприклад у 2015 році, то він має право на пільгу і далі на весь час військової служби під час дії особливого періоду.
Довідки згідно із зазначеними додатками до Порядку № 413 не завжди можуть бути на руках у військовослужбовців, оскільки ці довідки передбачені для встановлення статусу учасника бойових дій, тому замість них може бути довідка за формою 12 згідно з додатком 28 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 (зі змінами) 5 (форма довідки додається), яка підтверджує періоди безпосередньої участі у відповідних заходах.
Довідки за формами 5 та 12 видаються військовими частинами (установами) за місцем служби військовослужбовців.
Відтак, вищезазначеним зверненням та наданням відповідних документів, відповідач
повідомив позивача про наявність та обов"язковість застосування зазначеної пільги та врегулювання кредитних відносин, також повідомив про намір в рамках врегулювання спору добровільного погашення 9000 грн.( залишку не погашеного тіла кредиту).
Враховуючи пільги, що передбачені діючим законодавством у відповідача перед позивачем залишився борг по кредитному договору на суму 9000 грн., інші суми, зараховані відповідачем підлягають списанню.
Просив відмовити в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягнення процентів -18600 грн., додаткових комісій-2700грн.,неустойки - 7500 грн.

Представник позивача до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
В суді представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Хорольський І.В. позовні вимоги визнав частково, а саме визнав укладений кредитний договір та заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9000грн., надав пояснення, аналогічні викладеним в відзиві на позовну заяву.
Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 01 лютого 2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладений кредитний договір (кредитної лінії) (оферта) №28.01.2025-100002440 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.
ТОВ "Споживчий центр" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15000 грн., строком на 217 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 05 вересня 2025 року .
Додатком до кредитного договору №28.01.2025-100002440 від 01 лютого 2025 року є: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), заявка, паспорт споживчого кредиту, в яких зазначені основні умови кредитування, підписані відповідачем ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Е277 та якиий відповідно до вищезазначених документів відправлено на номер телефону НОМЕР_2 .
Згідно до п.3.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Як слідує з п. 4.1 Пропозиції ,кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5363-54-ХХ-ХХХХ-1969.
Відповідно до п. 6.1 Пропозиції, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії- у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Відповідачем не оспорюється сам факт укладення кредитного договору з позивачем. 
Судом встановлено, що підтвердив і відповідач у відзиві на позовну заяву і його представник в суді, що відповідачем були отримані кредитні кошти у розмірі 15000грн. та 01.03.2025 проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 6000 грн. 
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №28.01.2025-100002440 від 01.02.2025 року, укладеним між ТОВ "Споживчий центр" та позичальником ОСОБА_1 , заборгованість відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору за перід 01.02.2025 по 05.09.2025 становить 43800 гривень, з яких: 15000 грн.- заборгованостіпо тілу кредиту; 18600 грн. -заборгованості по процентам, 2700 грн. - комісія за обслуговування, 7500,00 грн. -неустойка.
Згідно ст.ст. 525,526,530,610 ЦК України, зобов`язання, які взяли на себе сторони при укладенні договору, повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушення зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).
Як слідує з положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Договір є обов"язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 
Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором( стаття 1049 ЦК України).
Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відтак, позов у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу підлягає задоволенню.
Що стосується вимог в частині заборгованість за відсотками,комісією та пенею, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
За змістом ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей”( Закон № 2011), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” військовослужбовець – це особа, яка проходить військову службу. Після звільнення з військової служби особа втрачає статус військовослужбовця.
Законом № 2011 визначено категорії військовослужбовців і умови, за яких надається їм пільга по кредитним договорам. 
Пункт 15 статті 14 Закону № 2011 по суті умовно визначає три основні категорії військовослужбовців, а саме: військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також їх дружини (чоловіки); військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружини (чоловіки); інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду (у тому числі, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового складу, осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу та інші види військової служби, встановлені частиною шостою статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, крім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період), які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружини (чоловіки). 
З аналізу третьої категорії військовослужбовців, вбачається, що особи, які мають право на пільги можуть бути розділені умовно ще на три підкатегорії, а саме: військовослужбовці, які під час дії особливого періоду брали участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення (АТО, 14.04.2014 – 29.04.2018); військовослужбовці, які під час дії особливого періоду брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (ООС, 30.04.2018– 23.02.2022); військовослужбовці, які під час дії особливого періоду брали або беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України (з 24.02.2022 по теперішній час). При цьому ключовим словосполученням, на яке слід звертати увагу під час вирішення питання віднесення
до пільгової категорії військовослужбовців, які перебувають на інших видах військової служби (крім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) слід визнати словосполучення “брали або беруть участь”.
Документами, на підставі яких надається зазначена пільга, можуть бути: а) для військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період : посвідчення офіцера і генерала або військовий квиток особи рядового, сержантського і старшинського складу; довідка за формою 5 згідно з додатком 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 (зі змінами)(форма довідки додається); витяг із наказу (завірена копія наказу) по особовому складу про призначення на посаду (для підтвердження виду служби, на якій перебуває військовослужбовець); свідоцтво про шлюб (для дружин (чоловіків) військовослужбовців); б) для військовослужбовців, які перебувають на інших видах служби (крім військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період): посвідчення офіцера і генерала або військовий квиток особи рядового, сержантського і старшинського складу; довідка за формою 5 згідно з додатком 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 (зі змінами); витяг із наказу (завірена копія наказу) по особовому складу про призначення на посаду (для підтвердження виду служби, на якій перебуває військовослужбовець); довідка згідно з додатком 1 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної 3 безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 – для підтвердження безпосередньої участі в АТО в період з 14.04.2014 по 29.04.2018; довідка згідно з додатком 4 до Порядку № 413 – для військовослужбовців, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях – для підтвердження безпосередньої участі в ООС у період з 30.04.2018 по 23.02.2022; довідка згідно з додатком 6 до Порядку № 413 – для військовослужбовців, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України – для підтвердження безпосередньої участі в зазначених заходах у період з 24.02.2022 по теперішній час.
Аналізуючи статтю 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», можна зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей, закріплений у пунктах 1-12 цього Закону, та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Згідно посвідчення офіцера НОМЕР_3 від 10.06.2023 року ОСОБА_1 з 30.03.2023 року є офіцером в/ч та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_4 від 03.07.2024)
Довідкою від 20.09.2025 року та витягом з наказу від 17.09.2025 №263 командира в/ч НОМЕР_5 підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом осіб офіцерського складу у військовій частині.
У зв`язку з наведеним, враховуючи період перебування відповідача на військовій службі з 10.06.2023 по теперішній час та виникненням зобов`язання між сторонами 01.02.2025 року,то нараховані позивачем відсотки, комісія та неустойка не підлягають стягненню з відповідача. 
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню за кредитним договором №28.01.2025-100002440 від 01.02.2025 року заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
Керуючись ст.ст.10,12,76-81,141,259, 263-265,352-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" ( код ЄДРПОУ:37356833 ) заборгованість за кредитним договором №28.01.2025-100002440 від 01.02.2025 року у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його проголошення. 

Суддя        Л. І. Лівочка