ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2026
Справа № 523/15666/25
Провадження № 2/522/304/26
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого – судді Ярема Х.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості. 

ВСТАНОВИВ:
31.07.2025 ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . 
Позивач просить суд: 
стягнути заборгованість 45 000 грн.за кредитним договором № 0754-9981 від 23.07.2021.
01.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ). Конверт повернувся до суду неврученим з причин "за закінченням терміну зберігання". Відповідач, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.
На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Позивач пояснює, що 23.07.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0754-9981, за умовами якого він отримав в кредит кошти та зобов`язався їх повернути, сплатити відсотки. 26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Новий Колектор» права вимоги до позичальників, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором на суму 45 000 грн. 
Судом встановлено такі обставини справи.
23.07.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0754-9981 в електронній формі, за умовами якого позичальник отримав в кредит 15 000 грн. строком на 21 день та зобов`язався їх повернути, сплатити проценти 2,5% за кожен день користування кредитом. Орієнтовна вартість кредиту 52 125 грн. з процентами.
До договору додається паспорт споживчого кредиту.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало довідку про 23.07.2021 зарахування на карту № НОМЕР_1 …………5328 суми 15 000 грн.
Згідно з довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за цим договором за період з 23.07.2021 по 26.12.2024 становить 15 000 грн. - основний борг, 30 000 - проценти.
26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Новий Колектор» належні права вимоги до позичальників, зокрема і до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на суму 45 000 грн. (15 000 грн. – основний борг; 30 000 грн. – борг по відсоткам).
Висновки суду.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідач підписав кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Процедура підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором передбачає подачу зацікавленою в отриманні кредиту особою через свій особистий кабінет на вебсайті кредитора заявки на отримання кредиту за певними умовами, та підтвердження згоди на умови отримання кредиту, шляхом натискання відповідної кнопки, після чого кредитор надсилає позичальнику за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позичальник використовує для підтвердження підписання кредитного договору.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Після підписання ОСОБА_1 електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора договору про відкриття кредитної лінії від 23.10.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання вимог договору повинно було перерахувати позичальнику суму коштів, вказану у п 2.1 договору. Доказом надання позичальнику кредитних коштів є первинні документи.
Перерахування кредитних коштів кредитор підтверджує довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту 15 000 грн. на картку № НОМЕР_1 …………5328, Проте суд вважає, що така довідка не може бути належним доказом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, як і наданий кредитором розрахунок заборгованості за кредитним договором. Докази, надані позивачем, складені самим ТОВ «Новий Колектор» та попереднім кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки дані у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.
Надані позивачем документи не є первинними бухгалтерськими документами, які створені безпосередньо під час банківської операції по перерахуванню коштів та які можуть підтвердити перерахування коштів на картковий (поточний) рахунок фізичної особи, такими як платіжна інструкція та виписка з особового рахунку клієнта.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, що власником картки № НОМЕР_1 …………5328 є саме ОСОБА_1 , цифри номера клієнта даного рахунку не відкриті в повному обсязі, як належні відповідачу. При цьому в кредитному договорі від 23.10.2023 жодних платіжних реквізитів карткових рахунків позичальника не зазначено. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач володів або користувався банківською карткою № НОМЕР_1 …………5328. Позивачем не надано доказів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідачу відповідного рахунку.
Окрім того, у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц вказано, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18.
Проте, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача у розмірі 15 000 грн. Надана довідка субконто не є належним та допустимим доказом умов та розміру заборгованості.
Таким чином, суд вважає не доведеним надання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів в сумі 15 000 грн. на картковий рахунок, який за доводами позивача належить ОСОБА_1 .
Разом з тим з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).
Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19.
При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).
З матеріалів цієї справи вбачається, що 26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Новий Колектор» належні права вимоги до позичальників. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за плату передає (відступає), а ТОВ «Новий Колектор» приймає належні права вимоги до боржників, які вказані у акті приймання-передачі Переліку.
Положеннями п. 2 договору факторингу № УКФ-261224-2 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту загальну ціну продажу в сумі, в порядку та строки визначені цим договором. Порядок оплати визначено в п. 5 цього договору.
Належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (постанова Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14).
Проте, доказів, які б підтверджували надання ТОВ «Новий Колектор» первісному кредитору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів за передачу права вимоги згідно Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 позивачем суду не надано.
Отже, новим кредитором- позивачем не доведено факт переходу до нього прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.10.2021 від первісного кредитора ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.
На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 
Крім того, як відзначив у постанові № 916/2286/16 від 17.01.2020 Верховний Суд, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 справа № 219/1704/17.
Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
еруючись ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя       Ярема Х.С.