Справа №591/7260/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1927/26 	
Категорія - 76 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Черних О.М.,
з участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
у присутності:
позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Марченка Ігоря Васильовича, 
представника відповідача Сумського державного університету Світайла Андрія Олексійовича 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2026 року, ухвалене у складі судді Ніколаєнко О.О. у м. Суми, повний текст якого складено 18 лютого 2026 року, 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Сумського державного університету про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Свої вимоги мотивував тим, що з 2020 року перебував на посаді проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення Сумського державного університету. Наказом ректора від 20 березня 2025 року скорочено посаду, яку він обіймав, з дати, яка не була визначена в наказі, та зобов`язано відділ кадрів попередити його про звільнення через 2 місяці після попередження про скорочення посади, а також запропонувати подальшу іншу роботу на одній з вакантних посад, що є в університеті на момент попередження за його вибором. 21 березня 2025 року він був ознайомлений з наказом. 
30 травня 2025 року він був ознайомлений з наказом від 26 травня 2025 року про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників (пункт 1 статті 40 КЗпП України) з 30 травня 2025 року, та йому була видана трудова книжка. Вважав наказ незаконним, оскільки роботодавець є таким, що не виконав обов`язок по працевлаштуванню працівника, попередженого про наступне вивільнення, якщо йому не було запропоновано всі інші вакантні посади, які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду попередження.
Зазначав, що за період з 22 березня 2025 року по 26 травня 2025 року пропозицій щодо його працевлаштування від роботодавця не надходило. У той же час за цей період відбулися зміни в переліку вакантних посад роботодавця, однак про наявність вакансій роботодавець йому не повідомляв. Зазначає, що підставою для прийняття рішення про скорочення посади, на якій позивач працював, було погіршення фінансового стану університету внаслідок військової агресії, скорочення надходжень та зменшення обсягу виконуваних робіт підрозділами адміністративно-господарської частини, уповільнення темпів реалізації інфраструктурних проєктів. Вважав, що фактично змін в організації виробництва і праці відповідача не відбулося. Одночасно зі скороченням його посади була введена посада проректора з безпеки та господарського забезпечення, та на роботу, ще до його звільнення, була прийнята інша особа з такими ж функціональними обов`язками.
Зазначав, що про необхідність звільнення з посади для прийняття на роботу іншої особи його попереджав персонально ректор університету та пропонував перейти на іншу посаду, а в разі відмови обіцяв погіршити умови праці на стільки, щоб він звільнився за власним бажанням. 
08 квітня 2025 року наказом ректора уведено до штатного розпису університету посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення, на яку був прийнятий ОСОБА_2 , який до цього часу в університеті не працював. Згідно з цим наказом проректору з безпеки та господарського забезпечення було передано ряд повноважень. Посадова інструкція проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення за покладеними на працівника завданнями не відрізняється від посадової інструкції проректора з безпеки та господарського забезпечення. Тобто змін в організації виробництва і праці, які потребували скорочення посади позивача, його звільнення та прийняття на роботу іншої особи, фактично не було. Вказував, що має великий стаж роботи на керівних посадах та дві вищі освіти. Враховуючи це та трудовий досвід, він міг продовжувати працювати на посаді та виконувати додатково покладені обов`язки з організації ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій або забезпечувати функціонування укриттів чи взаємодіяти з державними органами, як це додатково було передбачено у посадовій інструкції нової посади проректора з безпеки та господарського забезпечення.
Всупереч твердженню про необхідність скорочення витрат на ремонтні будівельні проєкти, за період з лютого по червень 2025 року університетом було здійснено ряд закупівель, капітальний ремонт будівель та споруд, авторський та технічний нагляд за роботами по об`єктах, роботи з технічного обстеження на предмет пошкодження майна. Проведення цих робіт та послуг відносилося до повноважень проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення. Тому обґрунтування необхідності скорочення у зв`язку з фінансовою складністю не відповідає дійсності. Зазначав, що відповідачем порушено вимоги статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності» стосовно процедури звільнення. Також вважав, що підлягає стягненню втрачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. 
Посилаючись на вказані обставини, просив: визнати незаконним та скасувати наказ ректора Сумського державного університету №0926-ІІ від 26 травня 2025 року про його звільнення з посади проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення у зв`язку зі скороченням штату працівників; поновити його на роботі на посаді проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення Сумського державного університету; стягнути з Сумського державного університету на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2025 року до дня поновлення на роботі.
У подальшому позивач подав уточнену позовну заяву, змінивши підстави позову. Зазначав, що викладені в посадовій інструкції проректора з безпеки та господарського забезпечення функціональні обов`язки були раніше делеговані позивачу і ним виконувались, зокрема: 
- здійснення організаційно-розпорядчого управління структурними підрозділами, що входять до його підпорядкування. Ці обов`язки не є такими, що з`явились внаслідок змін в організації виробництва і праці та введенням нової посади. Вони існували раніше і виконувались іншими співробітниками відповідача. Для виконання цих функціональних обов`язків наявність вищої юридичної освіти не вимагається; 
- здійснення організації заходів цивільного захисту, охорони праці та пожежної безпеки, розроблення та забезпечення виконання планів евакуації університету в умовах загроз воєнного, техногенного та іншого характеру, організація ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій різного характеру на об`єктах університету, забезпечення функціонування укриттів, сховищ, інженерних систем університету та здійснення контролю за їх станом. Ці функціональні обов`язки були покладені на позивача і виконувались ним протягом всього часу на підставі наказу проректору та положення про відділ охорони праці; 
- контроль роботи охорони, забезпечення функціонування системи та збереження спостережень і пропускного режиму на об`єктах університету. На підставі наказів проректора, відділ охорони, в тому числі і всі пункти охорони та дільниці зовнішньої охорони території університету, знаходились у підпорядкуванні позивача, що вказує на тотожність функціональних обов`язків за відповідними посадами; 
- забезпечення експлуатації, технічне обслуговування та ремонт інфраструктурних об`єктів, здійснення матеріально-технічного забезпечення освітнього процесу, дбання про розвиток та збереження матеріально-технічної бази структурних підрозділів, що входять до підпорядкування, та університету в цілому. Ці функціональні обов`язки дублюються в посадовій інструкції проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення і виконувались позивачем протягом діяльності на посаді; 
- взаємодія з державними органами з питання організації безпечного функціонування університету, запобігання виникненню небезпечних ситуацій тощо. Ці обов`язки були покладені на нього наказом ректора.
Вказував, що всі інші функціональні обов`язки в повному обсязі тотожні між собою за обома посадовими інструкціями та мають загальний характер. Також просив звернути увагу на тотожність обох пунктів 3 посадових інструкцій (вимоги до професійних знань та нормативної бази), відповідно до яких жодних вимог щодо наявності спеціальних юридичних знань та навичок, необхідних для призначення на посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення, зазначений пункт не містить. Це свідчить, що кваліфікаційна вимога щодо наявності вищої юридичної освіти для зайняття новоствореної посади проректора не викликана необхідністю спеціальних або поглиблених юридичних знань та навичок керівника або створення нових структурних підрозділів, що могли б потребувати таких знань від керівника. Фактично у відповідача відбувся перерозподіл повноважень між існуючими працівниками, що не є змінами в організації виробництва і праці та управління, пов`язаними з важким фінансовим станом, як це мотивував відповідач в оскаржуваному наказі.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2026 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  під час судового розгляду не встановлено незаконності звільнення позивача на підставі оспорюваного ним наказу. Позивача в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про наступне вивільнення та йому запропоновано вакантні посади (яким відповідав за кваліфікацією), а тому його звільнено з роботи з дотриманням вимог трудового законодавства.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд формально поставився до правової оцінки обставинам справи, що на його думку є не припустимим, і не надав належну правову оцінку як обставинам про скорочення посади, яку він обіймав, так і створенню нової посади, яка відрізняється лише назвою від попередньої і не свідчить про наявність змін в організації виробництва і праці відповідача. Фактично суд вирішив спір виходячи лише із зміни відповідачем назви посади та внесення до посадової інструкції вимоги щодо наявності юридичної освіти для виконання трудової функції на новоствореній посаді. 
Вказує, що відповідач обґрунтовував необхідність скорочення посади, яку він обіймав, скороченням обсягів виконуваних будівельних та ремонтних робіт, і необхідністю раціонального використання фінансових коштів. Однак всупереч твердженню про необхідність скорочення витрат на ремонтні будівельні проєкти, за період з лютого по червень 2025 року університетом було здійснено ряд закупівель, пов`язаних з проектними послугами, авторським і технічним наглядом, будівельних та ремонтних робіт. Тому обґрунтування необхідності скорочення у зв`язку з фінансовою складністю не відповідає дійсності. Стверджує, що організація проведення вказаних робіт та послуг відносилось до повноважень проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення, а на теперішній час – проректора з безпеки та господарського забезпечення.
Зауважує, що судом не надано оцінку фактам виконання усіх службових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, оскільки посадова інструкція проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення, за покладеними на працівника завданнями, не відрізняється від посадової інструкції проректора з безпеки та господарського забезпечення. Тобто, на думку скаржника, змін в організації виробництва і праці, які потребували скорочення посади та його звільнення, а також прийняття на роботу іншої особи, не було. Окрім того, викладені в посадовій інструкції проректора з безпеки та господарського забезпечення функціональні обов`язки були раніше делеговані йому і ним виконувались.
Зазначає, що частина функціональних обов`язків у повному обсязі тотожні між собою за обома посадовими інструкціями та мають загальний характер. Також звертає увагу суду на тотожність пунктів 3 посадових інструкцій щодо вимог до професійних знань та нормативної бази, відповідно до яких жодних вимог щодо наявності спеціальних юридичних знань та навичок, необхідних для призначення на посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення, цей пункт не містить. Кваліфікаційна вимога щодо наявності вищої юридичної освіти для зайняття новоствореної посади проректора не викликана необхідністю спеціальних або поглиблених юридичних знань та навичок керівника або створення нових структурних підрозділів, що могли б потребувати таких знань від керівника, а є штучно створеною для незаконного його звільнення з посади. Фактично у відповідача відбувся перерозподіл повноважень між існуючими працівниками, що не є змінами в організації виробництва і праці та управління, пов`язаними з важким фінансовим станом, як це мотивував відповідач в оскаржуваному наказі, або впровадженням ефективних методів управління, такий перерозподіл не потребував скорочення посади проректора при тому, що одночасно була створена аналогічна посада проректора з тими ж функціями, однак з іншою назвою.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Представник позивача, адвокат Марченко І.В., у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Додатково зазначив, що така кваліфікаційна вимога, як наявність вищої юридичної освіти, до посадової інструкції новоствореної посади проректора з безпеки та господарського забезпечення, була внесена незаконно, всупереч вимогам Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29 грудня 2004 року (в редакції 2015 року). 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

06 квітня 2026 року Сумський державний університет через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує, що апеляційна скарга за своїм змістом відтворює зміст позовної заяви та заяви про зміну підстав позову. Зазначає, що усі обставини, що викладені в апеляційній скарзі, були предметом всебічного розгляду у суді першої інстанції та їм надано належну правову оцінку, викладену в оскаржуваному рішенні. 
Представник відповідача, Світайло А.О., у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Наказом ректора Сумського державного університету № 0384-ІІ від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 з 24 лютого 2020 року прийнято на посаду проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення (а.с. 9).
Відповідно до відомостей диплома НОМЕР_1 від 02 липня 1993 року ОСОБА_1 закінчив повний курс Сумського фізико – технологічного інституту і має кваліфікацію інженера – механіка зі спеціальності «Техніка і фізика низьких температур» (а.с. 29). 
Згідно з відомостями диплома від 28 вересня 2002 року НОМЕР_2 , ОСОБА_1 закінчив Київський національний економічний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Економіка підприємства» та здобув кваліфікацію магістра з менеджменту підприємницької діяльності (а.с. 29).
Наказом Сумського державного університету № 0171-І від 24 лютого 2021 року з 01 березня 2021 року створено управління господарського забезпечення у складі адміністративно-господарської частини. Цим наказом управління підпорядковано проректору з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 10-11).
Наказом Сумського державного університету №0108-І від 16 лютого 2024 року делеговано проректорам частину повноважень ректора. Зокрема пунктом 1.7 наказу делеговано проректору з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення ОСОБА_3 такі повноваження: загальна координація та контроль за господарською діяльністю університету; експлуатація і догляд будівель, споруд і територій відповідно до чинних законодавчих, нормативно-правових актів з будівництва та охорони праці; загальна координація роботи під час здійснення ремонтних робіт; контроль за дотриманням вимог законодавства щодо доступності будівель і споруд університету для маломобільних груп населення; контроль за організацією та станом охорони праці у структурних підрозділах університету; забезпечення дотримання вимог правил охорони праці під час експлуатації виробничого, енергетичного, вентиляційного обладнання, машин, механізмів, водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском; організація діяльності з встановлення доплат та інших пільг за роботу в несприятливих умовах праці; відповідальність за радіаційну безпеку в університеті, дотримання вимог нормативних документів при проведенні робіт з джерелами іонізуючого вимірювання; організація діяльності з надання додаткових платних послуг підпорядкованих структурних підрозділів.
Підпунктом 2.7 пункту 2 цього наказу визначено, що проректору з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення ОСОБА_3 підпорядковуються такі підрозділи: відділ охорони праці; відділ організації будівельних робіт; відділ технічної естетики; відділ складського господарства та ресурсного забезпечення; відділ експлуатації центральних систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та вентиляції; відділ електроенергетики; відділ комунально-договірних відносин; відділ тепло-газопостачання; відділ ліфтового господарства; автогосподарство; управління господарського забезпечення; господарський відділ головного кампусу; господарський відділ навчального кампусу навчально-наукового медичного інституту (стоматологія); господарський відділ університетського кампусу в центрі міста; сектор програмного забезпечення регулювання теплоспоживання будівель (а.с. 12-15).
Наказом Сумського державного університету від 17 квітня 2024 року № 0362-І внесено зміни до наказу № 0108-І від 16 лютого 2024 року з метою упорядкування організаційної структури університету та уточнення повноважень проректора з ІРРЗ Бойка Богдана, доповнено пп. 1.7: загальна координація роботи спеціалізованої групи для забезпечення проведення енергетичних обстежень вищих навчальних закладів, професійно-технічних училищ та інших установ, організацій, що діє як структурний підрозділ факультету ТеСЕТ, під час реалізації функцій проведення внутрішньоуніверситетського енергоменеджменту. Доповнено пп. 2.7: відділ охорони; спеціалізована група для забезпечення проведення енергетичних обстежень вищих навчальних закладів, професійно-технічних училищ та інших установ, організацій, що діє як структурний підрозділ факультету ТеСЕТ (а.с. 16).
Наказом Сумського державного університету № 0265-І від 22 березня 2024 року встановлено повноваження проректора ОСОБА_1 на підписання документів за напрямом діяльності, які створюються відповідно до затверджених шаблонів та позначаються цими шаблонами, якщо порядок підписання таких документів не змінено. Зокрема, надано проректору ОСОБА_1 право підпису на ряді договорів, документах з питань охорони праці та пожежної безпеки, запитів, звернень та відповідей на запити, окремих документів з кадрових питань (а.с. 17).
Протягом періоду дії воєнного стану позивач був ознайомлений з актами оцінки об`єктів щодо можливості їх використання для укриття населення як найпростішого укриття; здійснював листування з приводу діяльності університету з Департаментом інфраструктури міста Суми, з управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій в Сумській області. За резолюцією ректора йому доручали опрацювання документації у зовнішніх зносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування (а.с. 53-71). 
Наказом ректора Сумського державного університету № 0288-І від 20 березня 2025 року «Про зміни в організації діяльності університету» прийнято рішення скоротити посаду проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення з дати, визначеної відповідно до пункту 2 даного наказу. Згідно з пунктом 2 відділу кадрів наказано попередити проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення про його вивільнення через 2 місяці після попередження про скорочення посади та запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу на одній з вакантних посад, що є в університеті на момент попередження, за його вибором; у разі відмови від запропонованої посади чи при відсутності роботи за його спеціальністю - роз`яснити, що він має право звернутися за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштуватися самостійно. Наказ мотивований тим, що існує стійка тенденція постійного скорочення фінансових надходжень, зменшення обсягу виконуваних робіт, зокрема підрозділами адміністративно-господарської частини. Економічні труднощі, спричинені військовою агресією, негативно вплинули на фінансовий стан університету, що призвело до перегляду фінансової політики та зупинення реалізації ключових інфраструктурних проєктів, запланованих до початку особливого періоду. В умовах скорочення фінансових ресурсів та з метою забезпечення стабільної діяльності університету виникла необхідність оптимізації організаційної структури. Ця оптимізація передбачає як скорочення штатних одиниць, так і перегляд управлінської команди задля підвищення ефективності управління ресурсами (а.с. 18-19).
Відповідно до витягу зі штатного розпису Сумського державного університету на 2025 рік станом на 20 березня 2025 року в університеті існував ряд вакантних посад. Сторонами не заперечується, що саме ці вакантні посади були запропоновані позивачу під час ознайомлення з наказом про скорочення його посади (а.с. 20).
Наказом Сумського державного університету від 08 квітня 2025 року № 0337-І введено з 08 квітня 2025 року до штатного розпису Сумського державного університету посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення. Для забезпечення комплексного підходу до реалізації безпекових, мобілізаційних, евакуаційних та господарських завдань в умовах воєнного стану делеговано проректору з безпеки та господарського забезпечення повноваження оперативного (функціонального) управління військово-мобілізаційним відділом університету, підрозділами адміністративно-господарської частини та студентського містечка. У мотивувальній частині наказу зазначено, що в умовах воєнного стану університет стикається з викликами, які потребують комплексного підходу до управління безпекою та забезпечення господарської підтримки. Пріоритетним завданням стає забезпечення оперативного реагування на можливі кризові ситуації, підтримка безперервного функціонування матеріально-технічної бази та організація евакуаційних заходів у разі виникнення загроз. Особливої уваги потребують питання утримання захисних споруд, укриттів та аварійних систем, а також розробка планів евакуації та алгоритмів дій у надзвичайних ситуаціях, дотримання чинного законодавства в організації роботи з військового обліку та мобілізаційної підготовки, супроводу управлінських рішень з безпеки та ресурсного забезпечення з урахуванням нормативно-правових вимог, координації взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підрозділами ДСНС, правоохоронними органами та відповідними підрозділами військових адміністрацій (а.с. 21).
Наказом Сумського державного університету від 26 травня 2025 року № 0926-ІІ, ОСОБА_1 звільнено з посади проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, 30 травня 2025 року (а.с. 30).
У трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено відповідний запис (а.с. 24, 27).
Відповідно до довідки Сумського державного університету від 04 серпня 2025 року № 0929, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2024 року та січень 2025 року становить 2197,24 грн (а.с. 83). 
Наказом № 0660-ІІІ від 09 квітня 2025 року на посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення ректорату Сумського державного університету був прийнятий ОСОБА_2 (а.с. 89, 98).
Наказом ректора СумДУ від 09 квітня 2020 року затверджено типову посадову інструкцію працівника університету для здійснення діяльності на посаді проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення. 
Пунктом 2 цієї посадової інструкції визначено завдання та обов`язки працівника, зокрема: здійснювати організаційно-розпорядче управління структурними підрозділами, що входять до його підпорядкування та здійснювати господарське обслуговування усіх інфраструктурних об`єктів університету, видавати в межах своїх повноважень накази та розпорядження, організовувати і контролювати їх виконання; забезпечувати ефективне функціонування та розвиток інфраструктури університету; здійснювати моніторинг та контроль за використанням матеріальних та енергетичних ресурсів усіма підрозділами університету; надавати ректору пропозиції щодо оптимізації використання ресурсів підрозділами університету; розробляти та координувати впровадження заходів з енергозабезпечення в корпусах університету; дбати про розвиток та збереження матеріальної бази структурних підрозділів, що входять до його підпорядкування, та університету в цілому; забезпечувати ефективне та своєчасне надання відповідної документації для проведення процедури закупівлі матеріалів, товарів і послуг, необхідних для функціонування та розвитку інфраструктури університету; забезпечувати організацію виконання завдань та функцій підпорядкованих йому структурних підрозділів; проводити передбачені законодавством інструктажі працівників структурних підрозділів, що входять до його підпорядкування (у тому числі з охорони та безпеки праці, профілактики травматизму тощо); надавати пропозиції щодо морального та матеріального заохочення працівників структурних підрозділів, що входять до його підпорядкування; підвищувати власний фаховий кваліфікаційний рівень; забезпечувати дотримання принципів прозорості та відкритості у своїй діяльності; дотримуватися вимог чинного законодавства, загальнодержавної та внутрішньо-університетської нормативної бази, зокрема Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», Кодексу корпоративної культури Сумського державного університету, даної ТПІ, наказів та розпоряджень ректора; здійснювати інші повноваження, передбачені внутрішньо-університетською нормативною базою.
Пунктом 4 цієї посадової інструкції визначено кваліфікаційні вимоги: на посаду проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення призначається особа, яка має другий або прирівняний до нього рівень вищої освіти належного напряму підготовки, стаж роботи у відповідній сфері не менше п`яти років та/або відповідний досвід (а.с. 22-23).
Наказом ректора СумДУ від 11 квітня 2025 року затверджено типову посадову інструкцію працівника університету для здійснення діяльності на посаді проректора з безпеки та господарського забезпечення. 
Пунктом 2 цієї посадової інструкції визначено завдання та обов`язки працівника, до яких відноситься: здійснення організаційно-розпорядчого управління структурними підрозділами, що входять до його підпорядкування, зокрема військово-мобілізаційним відділом, підрозділами адміністративно-господарської частини, функціональне управління (в межах делегованих повноважень) студентським містечком, видавати в межах своїх повноважень накази та розпорядження, організовувати і контролювати їх виконання; здійснення організації заходів цивільного захисту, охорони праці та пожежної безпеки; розроблення та забезпечення виконання планів евакуації університету в умовах загроз воєнного, техногенного та іншого характеру; організація ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій різного характеру на об`єктах університету у випадку їх виникнення; забезпечення функціонування укриттів, сховищ, інженерних систем університету та здійснення постійного контролю за їх станом; координація роботи охорони, забезпечення функціонування системи відеоспостереження, пропускного режиму на об`єктах університету; забезпечення експлуатації, технічного обслуговування та ремонту інфраструктурних об`єктів університету; здійснення матеріально-технічного забезпечення освітнього процесу; дбати про розвиток та збереження матеріальної бази структурних підрозділів, що входять до підпорядкування, та університету в цілому; взаємодія з державними органами (ДСНС, поліція, військові адміністрації тощо) з питань організації безпечного функціонування університету, запобігання виникненню небезпечних ситуацій тощо; відповідати перед ректором за результати діяльності структурних підрозділів, що входять до його підпорядкування; звітувати про результати діяльності підпорядкованих підрозділів; контролювати проведення передбачених законодавством інструктажів працівників структурних підрозділів, що входять до його підпорядкування (у тому числі з охорони та безпеки праці, профілактики травматизму тощо); надавати пропозиції щодо морального та матеріального заохочення працівників структурних підрозділів, що входять до його підпорядкування; підвищувати власний фаховий кваліфікаційний рівень; забезпечувати дотримання принципів прозорості та відкритості у своїй діяльності; дотримуватися вимог чинного законодавства, загальнодержавної та внутрішньо-університетської нормативної бази, зокрема Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», Кодексу корпоративної культури Сумського державного університету, даної ТПІ, наказів та розпоряджень ректора; здійснювати інші делеговані ректором повноваження, які передбачені внутрішньо-університетською нормативною базою.
Пунктом 4 цієї посадової інструкції передбачені кваліфікаційні вимоги: на посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення призначається особа, яка має другий або прирівняний до нього рівень вищої юридичної освіти, стаж роботи на керівних посадах не менше п`яти років (а.с. 44- 45).
На вебсторінці Сумського державного університету публікуються щорічні звіти підрозділів, зокрема за 2024 рік опубліковано звіт підрозділів адміністративно-господарської частини, підпорядкованих проректору з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення; за 2025 рік опубліковано звіт підрозділів адміністративно-господарської частини, підпорядкованих проректору з безпеки та господарського забезпечення і головному інженеру (а.с. 111–156).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Частиною 1 статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно із статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. 
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
У постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 вказано, що «розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зазначено наступне: «за положеннями частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи підтверджено, що наказом ректора Сумського державного університету № 0288-І від 20 березня 2025 року «Про зміни в організації діяльності університету» скорочено посаду проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення. Підставою для скорочення посади проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення стали економічні труднощі та зміна пріоритетів управління в умовах воєнного стану. 
У відповідності до ст. 49-2 КЗпП України,21 березня 2025 року, що не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_1 було попереджено про скорочення посади проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення та запропоновано для працевлаштування всі наявні у Сумському державному університеті вакансії посад, з урахуванням його освіти та кваліфікації, станом на 20 березня 2025 року. Однак позивач відмовився від переведення на запропоновані відповідачем вакантні посади.
Оскільки ОСОБА_1 не виявив бажання працювати на жодній з запропонованих посад, його було звільнено з посади проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення наказом від 26 травня 2025 року № 0926-ІІ на підставі наказу «Про зміни в організації діяльності університету» від 20 березня 2025 року № 0288-І, враховуючи наявні зміни у виробництві та організації праці в СумДУ, відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував, що був ознайомлений із наказом про зміни в організації діяльності університету і про скорочення його посади, як і не заперечував, що йому пропонувалися посади станом на день такого попередження, які на його думку, були низько кваліфікованими.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про фактичну відсутність змін в організації виробництва і праці університету. Такі твердження спростовуються наявним в матеріалах справи наказом ректора Сумського державного університету № 0288-І від 20 березня 2025 року про зміни в організації університету. 
Доводи апеляційної скарги про те, що новостворена посада проректора з безпеки та господарського забезпечення є тотожною тій, яку обіймав позивач, є необґрунтованими. Порівнюючи посадові інструкції проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення (посада позивача) та проректора з безпеки та господарського забезпечення (нова посада), судом встановлено, що попри значний обсяг спільних господарських функцій, нова посада передбачає суттєво інший вектор діяльності - безпековий. До функціоналу нової посади додано правове забезпечення військового обліку та мобілізаційної підготовки, координацію взаємодії з ТЦК та СП, військовими адміністраціями, забезпечення функціонування укриттів та цивільний захист у специфічних умовах воєнного часу. Передано повноваження з управління військово-мобілізаційним відділом, підрозділами адміністративно-господарської частини та студентського містечка. Тобто зміни в організації праці відповідача відбулися. Всупереч доводам апеляційної скарги, до повноважень новоствореної посади були додані нові повноваження.
При цьому, суд не може вдаватися до оцінки питання щодо необхідності проведення чи не проведення змін в організації виробництва і праці університету, як і щодо доцільності чи недоцільності скорочення посад в університеті, штату чи чисельності працівників. Визначати чисельність і штат працівників, а також вирішувати питання щодо доцільності чи недоцільності проведення змін в організації виробництва і праці є дискреційними повноваженнями власника (роботодавця) або уповноваженого ним органу. 
Виконання раніше позивачем делегованих йому частини повноважень ректора, які в подальшому були закріплені за новоствореною посадою проректора з безпеки та господарського забезпечення, а також наявність частково схожих звітів за 2024 рік підрозділів адміністративно-господарської частини, підпорядкованих проректору з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення та за 2025 рік підрозділів адміністративно-господарської частини, підпорядкованих проректору з безпеки та господарського забезпечення і головному інженеру, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Встановлення кваліфікаційної вимоги щодо наявності вищої юридичної освіти для посади, яка передбачає взаємодію з державними та правоохоронними органами, а також правове супроводження мобілізаційних процесів, є правом роботодавця. Оскільки ОСОБА_1 не має юридичної освіти, він не відповідає кваліфікаційним вимогам нової посади.
Посилання представника позивача на незаконність внесення такої кваліфікаційної вимоги, як наявність вищої юридичної освіти, до посадової інструкції новоствореної посади, колегія суддів вважає неспроможними. 
Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29 грудня 2004 року (в редакції 2015 року), на який посилався представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду, встановлює, зокрема, що до керівників застосовуються кваліфікаційні вимоги: вища освіта другого рівня за ступенем магістра за відповідною галуззю знань або вища освіта другого рівня за ступенем магістра та післядипломна освіта за галуззю знань «Управління та адміністрування» або «Право». Тобто встановлення такої кваліфікаційної вимоги, як наявність вищої юридичної освіти («Право»), не суперечить вказаному нормативному акту. Крім того, наказ ректора університету про затвердження посадової інструкції новоствореної посади проректора з безпеки та господарського забезпечення, позивачем не оскаржувався. 
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано посаду проректора з безпеки та господарського забезпечення, оскільки позивач не відповідає встановленим кваліфікаційним вимогам для цієї посади. Згідно з посадовою інструкцією, для обіймання посади проректора з безпеки та господарського забезпечення обов`язковою є наявність вищої юридичної освіти (другий рівень), проте позивач такої освіти не має. Наявність відповідної освіти є складовою кваліфікації. Відтак, роботодавець не зобов`язаний пропонувати працівникові посаду, кваліфікаційним вимогам якої він не відповідає. Встановлення вимоги про юридичну освіту для керівника, відповідального за мобілізаційну роботу та взаємодію з органами влади в умовах воєнного стану, є обґрунтованим правом роботодавця.
З огляду на те, що у Сумському державному університеті мали місце зміни в організації праці та відбулося скорочення посади проректора з інфраструктурного розвитку та ресурсного забезпечення, а роботодавцем позивачу були запропоновані вакантні посади, які відповідали його кваліфікації та спеціалізації, колегія суддів доходить висновку, що наказ про звільнення ОСОБА_1 видано відповідачем з дотриманням норм чинного трудового законодавства та підстави для його скасування відсутні. Як похідні не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Висновки суду щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2026 року.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: В.І. Криворотенко 

О.М. Черних