ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/2270/25
Провадження №2/568/227/26

30 квітня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 27.11.2024р. ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 161930 на суму 28 236,00 грн. у формі електронного документа з використанням останнім одноразового ідентифікатора d12805f4. Кредитор виконав своє зобов`язання. Однак відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків щодо повернення коштів, тому за ним рахується заборгованість у розмірі 29 047, 43 грн, із яких 27236, 00 грн заборгованості за тілом, 10,43 грн. заборгованості за відсотками, 1001, 00 грн. заборгованості за комісією, 800,00 грн - заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що підтверджується карткою обліку виконання договору. 16 квітня 2025 року ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та позивач уклали договір факторингу № 16042025, згідно з яким перший відступив останньому право грошової вимоги до відповідача.
Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 30.12.2025 провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи без її участі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.
Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Як установив суд із матеріалів справи, порядок надання кредиту в ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначено Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" (а.с. 20-30).
У Договорі про споживчий кредит у публічній його частині ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" визначило умови кредитування, які пропонує Товариство загально для всіх позичальників (а.с. 34-39).
25.11.2024 року ОСОБА_1 ознайомився з основними умовами кредитування у ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та запропонованою ним публічною пропозицією, на підтвердження чого до позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту, а також подав заявку на видачу кредиту № 100707473, які підписав одноразовим ідентифікатором 7bb05fc0 (а.с. 31-33).
Після ознайомлення з основними умовами кредитування, ОСОБА_1 в електронній формі уклав з ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" договір про споживчий кредит № 161930, який підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором d12805f4 (а.с.40-43), за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 2.6 договору, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором (п. 2.1). Сума кредиту становить 28236,00 грн. Надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: у розмірі 23972, 48 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 153813 від 17.09.2024, укладеним із кредитодавцем; у розмірі 28,12 грн на рахунок позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 4235, 40 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п. 2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки - фіксована (п. 2.3). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 грн (п. 2.4). Комісія за надання кредиту становить 4235, 40 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору (п. 2.5). Загальний строк кредитування 273 днів, із 27.11.2024 до 27.08.2025 (п. 2.6). Денна процентна ставка 0,0552 % (п. 2.7.1). Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 49,59 % річних (п. 2.8).
Згідно із довідкою про проведення взаємозаліку за вих № 3944/03-12 від 03.11.2025, сума кредиту за кредитним договором 161930 від 27.11.2024 становить 28 236,00 грн., з яких 23 972, 48 грн - сума перерахованих на погашення заборгованості за договором взаємозаліку; 28,12 грн - сума перерахування на картковий рахунок; 4235, 40 грн. - комісія (а.с. 44).
На підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 27.11.2024 28,12 грн на карту НОМЕР_1 за договором № 161930 позивач надав інформаційну довідку (а.с. 17).
Про те, що картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 свідчить повідомлення АТ КБ «Приват Банк» № 20.1.0.0.0/7-260119/129735-БТ від 20.01.2026. Також у цьому ж повідомленні зазначено, що фінансовим номером телефону є НОМЕР_2 Саме такий номер телефону вказаний як фінансовий у спірному договорі.
Як установив суд із картки обліку виконання договору 161930, яка складена ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", заборгованість ОСОБА_1 за договором № 161930 від 27.11.2024 становила 29047,43 грн., з яких 27236, 00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10,43 грн заборгованості за відсотками, 1001,00 грн заборгованості за комісією, 800,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с. 57-58). Проценти нараховувалися за період із 27.11.2024 до 04.06.2025, що в межах строку кредитування. Щомісячна комісія за управління та обслуговування кредиту нарахована на підставі п. 2.4 кредитного договору.
Звертаючись до суду зі вказаним позовом, позивач зазначив, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 161930 від 27.11.2024 перейшло до нього на підставі договору факторингу № 16042025, який укладено 16.04.2025 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (а.с. 7-9).
Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 (Реєстр прав вимог № 3 від 04.06.2025р.), ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" отримав право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 161930 від 27.11.2024, а саме: 27236, 00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 10,43 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1001,00 грн - заборгованість за нарахованою комісією, 800,00 грн - заборгованість по штрафах, що складає загальну суму 29 047, 43 грн (а.с. 62). У заборгованість по тілу кредиту у розмірі 28 236, 00 грн. увійшли сума на погашення заборгованості за іншим кредитним договором (№ 150839 від 21.08.2024), сума наданого кредиту та сума комісії за його надання (23972, 48 грн + 28, 12грн. +4235, 40), що обумовлено умовами кредитного договору, з якими відповідач погодився, підписавши кредитний договір.
Факт реального переходу права вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до відповідача підтверджується самим договором факторингу та витягом з Додатку № 1 до договору факторингу, а також актом приймання-передачі Реєстру № 3 від 04.06.2025р. і платіжною інструкцією (а.с. 60-62).
Виписка по рахунку за кредитним договором № 161930 від 27.11.2024 вказує на те, що після переходу права вимоги до ОСОБА_1 , ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" будь-яких нарахувань не здійснювало (а.с. 56). До стягнення ж позивач заявляє тільки 28 247, 43 грн, із яких 27 236, 00 грн - заборгованість за тілом, 10,43 грн - заборгованість за відсотками, 1001,00 грн - заборгованість за комісією.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного/неналежного виконання умов кредитного договору.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
СТ 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 7 ст. 11 ЗУ «про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному ст. 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 161930 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" свої зобов`язання за договором № 161930 від 27.11.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши на користь відповідача 28236,00 грн, з яких 23972,48 грн. зарахував на погашення заборгованості за іншим кредитним договором, 28,12 грн. перерахував кредитні кошти на картковий рахунок позичальниці, 4235, 40 грн. - зарахував на погашення комісії за надання кредиту, що підтверджується описаними вище доказами та відповідає умовам договору, з якими відповідач погодився, засвідчивши це своїм електронним підписом.
Як указано вище та підтверджується карткою обліку виконання договору, ОСОБА_1 після перерахування на його корись кредитних коштів не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.
ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, здійснив лише один платіж в сумі 1000, 00 грн. у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів. Будь-яких заперечень не висловлював ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості, яка нарахована ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС".
З урахуванням указаного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 236, 00 грн., а також за процентами в сумі 10,43 грн, які нараховувалися первісним кредитором за період із 27.11.2024 до 04.06.2025, що в межах строку кредитування, що разом становить 27 246, 43 грн., відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, підлягають до задоволення. 
Натомість щодо нарахованої заборгованості за комісією в сумі 1001,00 грн суд зазначає таке.
Пунктом 2.4 договору про споживчий кредит № 161930 від 27.11.2024 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: 1,00 грн - знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту та 200,00 грн - стандартний тариф комісії за управління та обслуговування кредиту. Водночас у договорі не зазначено конкретного переліку послуг кредитодався, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які встановлена щомісячна комісія.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
За обставинами цієї справи пунктом 2.4 договору про споживчий кредит № 161930 від 27.11.2024 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
Враховуючи наведене, суд уважає, що положення кредитного договору № 161930 від 27.11.2024 про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. Відтак, позивачем у даній справі безпідставно заявлено до стягнення заборгованість по комісії на суму 1001,00 грн, тому в цій частині позову слід відмовити.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром прав вимог № 3, актом приймання-передачі реєстру № 3 та платіжною інструкцією, відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Таким чином, позивач підтвердив своє право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 161930 від 27.11.2024р.
Після отримання права вимоги до ОСОБА_1 , ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" не здійснювало будь-яких інших нарахувань.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови договору про споживчий кредит № 161930 від 27.11.2024, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаного вище договору факторингу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 27 246, 43 грн., з яких: 27 236,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10,43 грн - заборгованість за процентами. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з відмовою у задоволенні вимоги щодо стягненні заборгованості за комісією за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7000 грн.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, який укладений між АБ "Соломко та партнери" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", в якому визначено порядок оплати послуг адвокатського бюро та обчислення гонорару, який складається із сум вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 54-55); додаткову угоду № 25770875419 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, згідно з якою адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу, в тому числі по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 161930 (позичальник ОСОБА_1 ) (а.с. 53); акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с. 53 зворот), згідно з яким АБ "Соломко та партнери" надало ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" послуги по справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором на загальну суму 7000,00 грн (5000 грн за 2 год - складання позовної заяви, 1000 грн за 2 год вивчення матеріалів справи, 500 грн за 1 год - підготовка адвокатського запиту, 500 грн за 1 год - підготовка клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Соломки О.В. (а.с. 52) та довіреність ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" на адвоката Соломка О.В. (а.с. 51).
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на корить ТОВ «Юніт Капітал» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 336, 56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 822,82 грн.
Керуючись ст. ст. 10,11, 81,133, 137, 141, 263 – 265, 280 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 1046, 1049 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором про споживчий кредит № 161930 від 27.11.2024 року в загальному розмірі 27 246, 43 грн. (двадцять сім тисяч двісті сорок шість гривень сорок три копійки). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по справі, а саме: 2 336,56 грн. (дві тисячі триста тридцять шість гривень п`ятдесят шість копійок) судового збору та 4 822,82 грн. (чотири тисячі вісімсот двадцять дві гривні вісімдесят дві копійки) витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 05.05.2026р.

Інформація про сторін по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ", адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, код ЄДРПОУ: 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя          О.М. Делалова