Справа №487/3129/26
Провадження №2/487/2530/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого-судді Кузьменко В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2026 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення.
Позовну заяву мотивовано тим, що відповідачі які проживають за адресою: АДРЕСА_1 є споживачами з централізованого опалення. Внаслідок невиконання відповідачами зобов`язання по сплаті за послуги з централізованого опалення, виникла заборгованість. У зв`язку з чим позивач змушений звертатись до суду.
Ухвалою суду від 27.04.2026 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 5 ст.279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що за рішенням Миколаївської міської ради № 1078 від 26.05.2006 р. ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" з 01.06.2006 року визнано виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста. 
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
В опалювальні періоди 2014-2015 рр., 2015-2016 рр., 2016-2017 рр., 2017-2018 рр., 2018-2019рр., 2019-2020 рр., 2020-2021 рр. ОКП "Миколаївобленерго" здійснював постачання теплової енергії до житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення до централізованої системи опалення та відключення від централізованої системи опалення.
Однак, відповідачами оплата послуг за надану теплову енергію своєчасно та в повному обсязі не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно наданих позивачем розрахунків за період з 01.10.2014 року по 31.10.2021 року сума боргу відповідача за використану теплову енергію складає 10 447,26 грн.
Крім того, за період з 01.11.2014 року по 31.10.2021 відповідачам нараховані 1573,78 грн. інфляційних втрат та 651,44 три проценти річних, що разом з основною сумою боргу становить 12672,48 грн..
Згідно із ч. 1ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 3ст. 13 вказаного Закону, договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
З огляду на вказане, на відповідача було покладено обов`язок укладення договору із позивачем на постачання теплової енергії, однак вона ухилилася від укладення цього договору.
Правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України.
Згідно із п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
За змістом ст. 526 та ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.
Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії, то вони є боржником у зобов`язальних правовідносинах.
З довідки департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 14.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до нарядів на підключення та відключення за 2014-2021 роки здійснювалось постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах слід зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.
Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року.
Тобто, строк позовної давності пропущено позивачем не було, оскільки просить стягнути заборгованість за період з 2014 року по 2021 рік.
Приймаючи до уваги те, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, та враховуючи неналежне виконання відповідачами зобов`язань, позов підлягає задоволенню.
За таких обставин, з відповідача на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі10447,26 грн. за період з 01.11.2014 року по 31.10.2021 року; 3 % річних у розмірі 651,44 грн.; інфляційні збитки у розмірі 1573,78 грн. за період з 01.11.2014 року по 31.10.2021 року.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3328 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 10447,26 грн. за період з 01.11.2014 року по 31.10.2021 року; 3 % річних у розмірі 651,44 грн.; інфляційні збитки у розмірі 1573,78 грн. за період з 01.11.2014 року по 31.10.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1109,33 грн. з кожного.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя В.В.Кузьменко