ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4851/25  Номер провадження 22-ц/814/2465/26	Головуючий у 1-й інстанції Просіна Я. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі Коротун І. В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
третя особа ОСОБА_2 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2026 року, ухвалене суддею Просіною Я. В., повний текст рішення складено – 22 січня 2026 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко Ірина Вадимівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

25.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які до дня своєї смерті були зареєстровані та проживали/мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . 05.12.1994 на підставі розпорядження №3052 Органом приватизації Виконавчого комітету м. Лубни, зареєстрований в ЛТД «Вікторія», було видане Міллер Едгарту, дружині ОСОБА_5 , доньці ОСОБА_2 , онуці ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло (квартиру загальною площею 63,9 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частинах. Вказане право власності на квартиру зареєстроване КП «Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації», про що зроблений відповідний запис у реєстрову книгу за №63, реєстровий №8788 від 15.12.1994. У свою чергу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 дата смерті) є і був батьком позивача, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 дата смерті) є і була мамою позивача. 18.11.2023 ОСОБА_7 змінила ім`я, тобто по батькові, і стала ОСОБА_3 . У серпні 2025 позивач із сестрою перебирали речі, фотографії, документи після смерті батьків та знайшли заповіти від 26.11.2003, відповідно до знайдених заповітів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склали заповіт/розпорядження щодо належного їм майна на праві власності частини квартири АДРЕСА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 25.08.2025 позивачем було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ. Проте, позивачем було отримано від Стромко І.В., приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області, постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2025, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та з можливістю її оскарження в судовому порядку протягом трьох років з моменту отримання постанови. Позивач зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: смерть сина ОСОБА_8 у віці 25 років, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , смерть батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть доньки ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , смерть матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , утримання неповнолітньої онуки, запровадженням карантину в Україні та режим надзвичайної ситуації через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2», введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, необізнаність позивача про наявність заповітів.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2026 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко Ірина Вадимівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оцінюючи підстави поважності строку судом першої інстанції взято до уваги, що пройшов значний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме понад 2 роки. При цьому, на думку суду першої інстанції, стороною позивача не було доведено існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини. За таких обставин, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважної причини, у задоволенні позову слід відмовити. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції мав встановити, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкоємців матері та батька не заводилася й, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд першої інстанції мав дійти правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визнання йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Також посилається на те, що пропустив з поважних причин строк для прийняття спадщини, в тому числі: смерть сина ОСОБА_8 у віці 25 років, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , смерть батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть доньки ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , смерть матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , утримання неповнолітньої онуки, запровадженням карантину в Україні та режим надзвичайної ситуації через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2», введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, необізнаність позивача про наявність заповітів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 18.05.2026 не з`явилися інші учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 13.04.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та засобами поштового зв`язку (а.с. 149-153), які були доставлені до електронних кабінетів та засобами поштового зв`зку. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 09.04.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 18.05.2026 о 10-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 (а.с. 10).

Відповідно до посвідчення, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 47).

Згідно наданих лікарських документів, ОСОБА_11 має захворювання на фоні остеохондрозу, множинних протрузій та екструзій поперекового рівня, сколіоз. Рекомендоване лікування: нагляд та лікування у невролога за місцем проживання (а.с. 50-51) Також має діагноз варикозне розширення вен з помірним-значним порушенням кровообігу, лікування: компресійний трикотаж та таблетки (а.с. 52) Аркуші справи 48-49 не є читаємі і встановити, які ще має діагнози позивач, суд першої інстанції немає можливості. Лікарські документи, які надані позивачем на підтвердження поважності пропуску строку, датовані травнем 2022.

Відповідно до довідки, виданої відділом кадрового забезпечення Національної академії внутрішніх справ від 10.10.2025 №46/11-1113, ОСОБА_1 працює в Національній академії внутрішніх справ на посаді слюсаря (а.с. 53).

18.11.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 змінила ім`я на ОСОБА_3 , про що отримала свідоцтво про зміну імені, серія НОМЕР_3 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1994 №3052, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 , та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (а.с. 12-13).

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4 від 23.04.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_5 (а.с. 15).

26.11.2003 ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_2 , заповідав ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Стромко І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1886 (а.с. 16).

26.11.2003 ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_2 , заповідала ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Стромко І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1885 (а.с. 17).

Відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Лубенське МБТІ» від 02.09.2025 №863, квартира за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована станом на 31.12.2012 в КП «Лубенському МБТІ» в книзі №63 за реєстровим №8788 (а.с. 18).

Відповідно до довідки, виданої КП «Лубенське МБТІ» від 02.09.2025 №1563, станом на 31.12.2012 квартира за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована 15.12.1994 в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №63, реєстровий №8788 за ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 у спільній сумісній власності згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_6 , виданого органом приватизації Виконавчого комітету м. Лубни 07.12.1994 (а.с. 19).

Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та витягу з Реєстру будівельної діяльності від 02.09.2025, її загальна площа складає 63,9 кв.м, житлова площа 44,6, кв.м (а.с. 21-28).

Позивачем було отримано від Стромко І.В., приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області, постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2025, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та з можливістю її оскарження в судовому порядку протягом трьох років з моменту отримання постанови (а.с. 29-30).

Як на підстави поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, позивач посилається на такі обставини як смерть сина ОСОБА_8 у віці 25 років, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , смерть батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть доньки ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , смерть матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , утримання неповнолітньої онуки, запровадженням карантину в Україні та режим надзвичайної ситуації через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, необізнаність позивача про наявність заповітів.

Проте, саме по собі смерть сина ОСОБА_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , смерть батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть доньки ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , смерть матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , утримання неповнолітньої онуки, без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

При оцінці поважності пропуску строку на приняття спадщини, про які зазначає позивач, а саме через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у місті Київ, спадкове майно знаходиться в м. Лубни Полтавської області, відстань між якими становить близько 180 км, що є незначною відстанню від спадкового майна.

Також встановлено, що ОСОБА_1 пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, адже не довів жодним доказом, що не знав про наявність заповіту. Також позивач не довів, що воєнний стан, спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, умови праці, які не дозволяли переміщення по території України були невідворотною перешкодою для звернення до нотаріуса в шестимісячний строк.

Окрім того, посилання позивача на його хворобливий стан після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989, який перешкоджав йому звернутися вчасно до нотаріуса, суд першої інстанції взяти до уваги не може, оскільки згідно наданих лікарських документів позивачем, він має захворювання на фоні остеохондрозу, множинних протрузій та екструзій поперекового рівня, сколіоз, рекомендоване лікування: нагляд та лікування у невролога за місцем проживання, також має діагноз варикозне розширення вен з помірним-значним порушенням кровообігу, лікування: компресійний трикотаж та таблетки та ці лікарські документи, які надані позивачем на підтвердження поважності пропуску строку датовані травнем 2022, тобто ці захворювання не є тривалими та такими, що були невідворотною перешкодою для звернення до нотаріуса в шестимісячний строк.

Крім того, будучи спадкоємцем першої черги та достовірно знаючи про смерть батьків, ОСОБА_1 не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини про, що в нього не було жодних перешкод.

Суд першої інстанції звернув увагу, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивач звернувся лише 25.08.2025, тоді як строк для прийняття спадщини сплинув 27.11.2022. Тобто, з моменту відкриття спадщини та вчинення позивачем даної дії минуло понад два з половиною роки.

При цьому суд першої інстанції врахував, що позивач проживає в країні, де ведуться військові у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 17.10.2019 у справі №766/14595/16.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 17.03.2021 у справі №638/17145/17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 указано, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

У постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №420/23/18 зроблено правовий висновок про застосування статті 1272 ЦК України за фактичних обставин, де велика відстань між місцем проживання спадкодавця та спадкоємця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску строку.

Тож факт усвідомлення спадкоємцем першої черги, яка не знала про існування заповіту, наявності в неї права на спадкування та невчинення нею неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в неї об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили їй своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з її необізнаністю про існування заповіту, складеного на її ім`я.

Отже, коли особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеною в постанові від 26.06.2024 №686/5757/23.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог.

З 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є визначення ОСОБА_1 додаткового строку три місяці для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи,порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку відмову у їх задоволені.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - батько позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим після його смерті відкрилася спадщина.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - мати позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим після її смерті відкрилася спадщина.

Як вказує позивач і це не спростовано матеріалами справи, що у серпні 2025 він із сестрою перебирали речі, фотографії, документи після смерті батьків та знайшли два заповіти від 26.11.2003, відповідно до яких батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожен із них, склали заповіт/розпорядження щодо належного їм майна на праві власності частини квартири АДРЕСА_2 , на користь сина ОСОБА_1 , які посвідчені Стромко І.В., державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори, та зареєстровано в реєстрі, відповідно, за №1886 та №1885 (а.с. 16,17).

Згідно заповіту від 26.11.2003 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок свої смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_2 , заповів ОСОБА_1 (а.с. 16). 

Згідно заповіту від 26.11.2003 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок свої смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_1 (а.с. 17). 

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2025, Стромко І.В., приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавськї області, розглянувши документи, надані ОСОБА_1 , за інформацією зі Спадкового реєстру, заяву про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк ніким не подано, спадкову справу не заведено (а.с.29).

Постановою ОСОБА_13 , приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавськї області від 05.07.2023 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 29).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1994 за №3052, виданого Органом приватизації Виконавчого комітету м. Лубни, квартира за адерсою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (а.с. 12). 

Ухвалюючи рішення у справі про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведено існування поважних причин протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини, а зазначені у позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця у вчиненні дії по прийняттю спадщини.

Проте, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно було досліджено матеріали справи та неповно встановлено фактичні обставини, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Матеріалами справи доводиться той факт, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 батька позивича - ОСОБА_4 , мати позивача - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Також звертає на себе той факт, що мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто під час дії воєнного стану в Україні.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією російської федерації на території України введено воєнний стан та згідно з п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 06.03.2022 №209) було визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється на час дії воєнного стану. У подальшому, постановою КМУ від 24.06.2022 №719 до п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» були внесені зміни, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Виходячи з фактичних обставин справи, з урахуванням внесених змін п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», позивач ОСОБА_1 мав у строк до 27.03.2023 звернутися до нотаріуса з питання прийняття спадщини.

Однак, як вказує позивач ОСОБА_1 , він не був обізнаний про наявність заповітів обох батьків, у серпні 2025 він разом зі своєю сестрою ОСОБА_3 знайшли заповіти у квартирі батьків за адресою: АДРЕСА_3 .

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач знав про наявність заповітів батьків, був обізнаний з їх змістом. Заповіти були вчинені 26.11.2003, за дії ЦК УРСР, Спадковий реєстр не був створений, позивач проживав окремо від батьків, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, серія НОМЕР_2 від 20.12.1996 (а.с. 47).

Отже, необізнанність позивача ОСОБА_1 про наявність заповітів не спростована матеріалами справи.

По справі вбачається, що між спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також між сторонами справи не існує спору з приводу спадкування майна після смерті спадкодавців - батьків. Сестра ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , вона фактично проживає та зареєстрована у вказаній квартирі з моменту її приватизації. В апеляційному суді третя особа ОСОБА_2 підтвердила відсутність спору між нею та братом, просить задовольнити апеляційну скаргу.

На даний час у квартирі АДРЕСА_2 1/4 частина належить сестрі позивача - ОСОБА_2 , 1/4 - ОСОБА_3 , решта 1/2 частини - є спадковим майном після смерті батьків ОСОБА_14 та ОСОБА_5 . 

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 вказано, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. 

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім цього, у вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин у справі, а саме те, що заповіти складено спадкодавцями на користь позивача у його відсутність, що вказує на необізнанність позивача про їх наявність, позивач проживав окремо від спадкодавців, вбачається, що позивач не мав оригіналів заповітів, заповіт є волевиявленням спадкодавця, які суд першої інстанції не взяв до уваги та безпідставно відмовив у позові, приходить до висновку, що позов є доведеним, обгрунтованим та підлягає задоволенню. 

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити. 

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2026 року – скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко Ірина Вадимівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – задовольнити.

Визначити  ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 18 травня 2026 року.

СУДДІ:  А. І. Дорош  О. А. Лобов   В. М. Триголов