П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/18741/25	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 16.03.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
при секретарі – Пальоній І.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі – ГУДПС) та просило визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення ГУДПС №1160015320709 від 18.03.2025 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на прибуток” на суму 1428017 грн., нараховано штрафні санкції в розмірі 142802 грн.; 
- податкове повідомлення-рішення ГУДПС №1160115320709 від 18.03.2025 р., яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за результатами звітності за 3-и квартали 2024 року в розмірі 71238042 грн.;
- податкове повідомлення-рішення ГУДПС №1160215320709 від 18.03.2025 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” на суму 689043 грн., нараховано штрафні санкції в розмірі 68904 грн.;
- податкове повідомлення-рішення ГУДПС №1160315320709 від 18.03.2025 р., яким нараховано штраф в сумі 13196,19 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки про реальність чи нереальність господарських операцій платника податку з його контрагентами повинні ґрунтуватися безпосередньо на підставі проведеної перевірки господарських операцій між таким платником та його контрагентом, а не за результатами аналізу інформаційно-комунікаційних систем ДПС по ланцюгу постачальників контрагентів: ТОВ “АКВА-БІГ”, ТОВ “ЛУЧ-ПРОЕКТ” та ТОВ “ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ”. Разом з тим, з акту перевірки вбачається, що фактично податковим органом не проводились перевірки вказаних контрагентів позивача в порядку, визначеному ПК України. Водночас, посилання в акті перевірки на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів підприємства та по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального та податкового законодавства.
Позивач зазначив, що документальним підтвердженням вчинення господарських операцій з ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» є складені з дотриманням норм чинного законодавства господарсько-правові договори з додатками до них, акти виконаних робіт, акти про відсутність зауважень та ін., проектна документація, виписки банків про проведення розрахунків, відомості з регістрів бухгалтерського обліку, журнали проведення інструктажів тощо, що підтверджують фактичне виконання на території замовника підприємства відповідного виду та обсягу робіт, з подальшим використанням підприємством результатів таких робіт в господарській діяльності.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГУДПС подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень від 25.12.2024, посадовими особами ГУДПС відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУДПС від 05.12.2024 №12558-п, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, валютного законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, іншого законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2024 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною).
За наслідками проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ», код за ЄДРПОУ 32790454» від 12.02.2025 року №5706/15-32-07-09-19 (а.с.18-71, т.1).
Згідно вказаного акту, перевіркою встановлено такі порушення платником податків:
1. п.п.14.1.13, п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.140.4.4 п.140.4 ст.140 ПК України, ст.1, п.1, п.2 ст.9, ст.12 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (зі змінами та доповненнями), п.2.1, п.2.4, п.2.7, п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (зі змінами та доповненнями), розділу 2.8, 2.9, 2.25 Міжнародного стандарту фінансової звітності для малих та середніх підприємств (МСФЗ для МСП), Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 12 (МСБО 12) «Податки на прибуток», параграф 7, параграф 10 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 (МСБО 18) «Дохід», параграфу 6, параграфу 12, параграфу 13, параграфу 14, параграфу 16, параграфу 24 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 16 Наказом Міністерства фінансів України (МСБО 16) «Основні засоби» затвердженого від 28 липня 2000 року №181, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186 (зі змінами та доповненнями), частини 7 ст.179, ст.181, ст.205 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV (зі змінами), гл.18, гл.19 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (зі змінами), наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 4 грудня 2009 року №554 «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві», Постанови КМУ від 01 серпня 2005 р. №668 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» (із змінами і доповненнями), в результаті чого:
- занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1428017 грн., в тому числі: за 2019 рік у сумі 1428017 гривень;
- завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 3-и квартали 2024 року в сумі 71238042 гривень.
2. п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.4 ст.200 ПК України (зі змінами), в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 689043 грн., в тому числі: травень 2023 в сумі 454517 грн., лютий 2024 в сумі 60900 грн., липень 2024 в сумі 51813 грн., серпень 2024 в сумі 35000 грн., вересень 2024 в сумі 86813 грн.
3. п.201.10 ст.201 ПК України з урахуванням пункту 89 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Закону України від 12 січня 2023 року №2876-ІХ "Про внесення змін до розділу ХХ "Прикінцеві положення" ПК України, в результаті чого ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ» здійснило реєстрацію податкових накладних із порушенням терміну реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у березні 2022, квітні 2022, травні 2022, грудні 2022, січні 2023, травні 2023, вересні 2023, лютому 2024 та вересні 2024.
На підставі положення п.86.7. ст.86 ПК України, ТОВ 25.02.2025 року подано заперечення на акт від 12.02.2025 року №5706/15-32-07-09-19 про результати документальної планової виїзної перевірки (а.с.72-79, т.1). 
За результатами розгляду заперечень ГУДПС листом від 11.03.2025 року № 3831/КПР/15-32/07-09-06 «Про розгляд заперечень» повідомило позивача, що висновки акту перевірки від 12.02.2025 року № 5706/15-32-07-09-19 залишено без змін (а.с.80-101, т.1). 
На підставі висновків акту перевірки від 12.02.2025 року №5706/15-32-07-09-19, ГУДПС прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 18.03.2025 року №1160015320709, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Податок на прибуток” на загальну суму 1570819 грн, у тому числі 1428017 грн. - за податковими та/або іншими зобов`язаннями; 142802 грн - штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); 
- від 18.03.2025 року №1160115320709, згідно якого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на прибуток у розмірі 71238042 грн.; 
- від 18.03.2025 року №1160215320709, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” на загальну суму 757947 грн, у тому числі 689043 грн. - за податковими та/або іншими зобов`язаннями; 68907 грн - штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); 
- від 18.03.2025 року №116035320709, яким за затримку реєстрації податкових накладних до позивача застосовано штраф у сумі 13196,19 грн.
Вважаючи вказані ППР протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що документальним підтвердженням вчинення господарських операцій позивача з ТОВ “АКВА-БІГ”, ТОВ “ЛУЧ-ПРОЕКТ”, ТОВ “ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ” є складені з дотриманням норм чинного законодавства господарсько-правові договори з додатками до них, акти виконаних робіт, акти про відсутність зауважень та ін., проектна документація, виписки банків про проведення розрахунків, відомості з регістрів бухгалтерського обліку, журнали проведення інструктажів тощо, що підтверджують фактичне виконання на території замовника - підприємства відповідного виду та обсягу робіт, з подальшим використанням підприємством результатів таких робіт в господарській діяльності. 
Отже, суд дійшов висновку, що ТОВ було правильно відображено господарські операції за їх сутністю, вони є реальними, виконані та оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства і підтверджені належними первинними документами за правилами бухгалтерського обліку, а також такі господарські операції спричиняють відповідні майнові наслідки для підприємства як замовника робіт. Відповідно, підприємством правомірно відображено в фінансовій звітності витрати на створення основних засобів та їх ремонт за господарськими операціями з ТОВ “АКВА-БІГ”, ТОВ “ЛУЧ-ПРОЕКТ”, ТОВ “ІНТЕНСГП УКРАЇНИ”, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо визначення цих витрат як операційні доходи з джерела, що не відповідає документально оформленому, а вартість оприбуткованого активу вважається безоплатно отриманою.
Також суд зазначив, що норми міжнародних стандартів законодавчо не наділяють податкові органи правом (повноваженнями) самостійно приймати рішення щодо визначення суті ремонтів підприємств, а також самостійне віднесення до того чи іншого виду ремонту чи виду поліпшення об`єктів, у тому числі без урахування результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат саме з урахуванням діяльності конкретного платника податків. Зазначене спростовує трактування податковим органом норм податкового законодавства, яке регулює порядок визначення об`єкта оподаткування за міжнародними стандартами фінансової звітності, що у свою чергу свідчить про безпідставність визначення відповідачем такого порушення як завищення собівартості реалізованої продукції.
Суд також дійшов висновку, що керуючись положеннями п.201.10 ст.201 ПКУ та п.89 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до розділу ХХ “Прикінцеві положення” ПК України, відсутні з боку підприємства, як покупця послуг, порушення терміну реєстрації розрахунків коригування зі зменшення суми компенсації при здійснення реєстрації, що спростовує правомірність нарахування штрафу в сумі 13196, 19 грн за ППР № 1160315320709 від 18.03.2025 року.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України, безоплатно надані товари, роботи, послуги:
а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;
б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;
в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це:
сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;
сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;
сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;
основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).
Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
Згідно п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно із пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"–"г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, – у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, – у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, – у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, – у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, – у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом було встановлено порушення по «заниженню операційних доходів» вартості робіт/послуг з джерела, що не відповідає документально оформленому, тобто надходження робіт, послуг від невизначених осіб без вимоги про їх компенсацію, а вартість оприбуткованого активу вважається безоплатно отриманими:
- в сумі 3114834 грн. по операціям з постачальником ТОВ «АКВА-БІГ» (код ЄДРПОУ 33202637) у 4 кварталі 2019 року за ППР №1160015320709 від 18.03.2025 р.;
- в сумі 2700820 грн. за ППР №1160115320709 від 18.03.2025 р., що включає: 4 кв. 2020 року в сумі 16590654 грн. по операціям з постачальником ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819); 3 кв. 2024 року в сумі 1041756 грн. по операціям з постачальником ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 44199475).
Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, висновки про реальність чи нереальність господарських операцій платника податку з його контрагентами повинні ґрунтуватися безпосередньо на підставі проведеної перевірки господарських операцій між таким платником та його контрагентом, а не за результатами аналізу інформаційно-комунікаційних систем ДПС по ланцюгу постачальників контрагентів: ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» та ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ».
Так, з акту перевірки вбачається, що фактично податковим органом не проводились перевірки контрагентів підприємства: ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ- ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ», в порядку, визначеному ПК України.
Отже, на дату визначення підприємству порушення податкового законодавства за господарськими операціями з контрагентами ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» по ланцюгу їх постачальників, податковими органами не було встановлено порушень податкового законодавства та не підтверджено їх у встановленому податковим законодавством порядку шляхом складання акту перевірки і винесення податкового рішення.
У той же час, посилання в акті перевірки на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів підприємства та по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального та податкового законодавства
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/939/16.
Колегія суддів наголошує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення податкової дисципліни контрагентами “по ланцюгу” не є підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки вона є індивідуальною.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі № 815/2417/16.
Водночас, за порушення, які вчинив підрядник, підприємство відповідальності не несе, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених робіт, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.11.2024 по справі № 520/24953/21.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з позицією суду 1-ї інстанції, що визначення податковим органом порушення позивачем податкового законодавства по реальним господарським операціям виключно на підставі інформації отриманої з інформаційно-комунікаційних систем податкових органів по ланцюгу постачальників контрагентів підприємства ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» та ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ», є безпідставним та таким, що прямо порушує принцип індивідуальної відповідальності кожного платника податків.
На переконання судової колегії, для цілей визначення об`єкта оподаткування має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають сутність та підтверджують реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, зі складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції, а лише визначає вимоги щодо обов`язкових реквізитів таких документів.
Так, з метою дослідження фактичного постачання товарів/послуг у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а не посилатись на виключно узагальнену податкову інформацію.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Апеляційний суд наголошує, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на податковий орган. 
Аналогічні праві висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення документальної перевірки та на стадії розгляду письмових заперечень на акт перевірки позивачем було надано представникам ГУ ДПС в Одеській області як первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, так і інші документи по господарським операціям, які в сукупності відображають сутність господарських операцій та їх економічний зміст, а також підтверджують реальність здійснення господарських операцій по придбанню робіт (послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності: у 4 кварталі 2019 року в сумі 3114834 грн по операціям з постачальником ТОВ «АКВА-БІГ» (код ЄДРПОУ 33202637); у 4 кварталі 2020 року в сумі 16590654 грн по операціям з постачальником ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819); у 3 кварталі 2024року в сумі 1041756 гривень по операціям з постачальником ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 44199475).
Також, окрім письмових пояснень, під час перевірки та під час розгляду письмових заперечень на акт підприємством було надано:
- договори з додатками, рахунки, довідки та акти виконаних робіт з додатками, платіжні доручення на підтвердження оплати, картки рахунків та оборотно-сальдові відомості;
- відомості ресурсів до акту приймання-виконаних будівельних робіт №2 (форма №КБ-2в) за листопад 2019 року від ТОВ «АКВА-БІГ»;
- пояснення та документи, які підтверджують факт виконання визначеного в договорах виду робіт контрагентами ТОВ «АКВА-БІГ» і ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» на території замовника: викопіювання з журналу проходження інструктажу перед початком робіт; листи про допуск співробітників контрагента на територію замовника; загальний журнал робіт; акти гідравлічних випробувань; заявки на в`їзд/ ввіз автотранспорту та ТМЦ; загальний журнал виконаних робіт; акти на закриття прихованих робіт; акти про відсутність зауважень; акти допуску; цивільно-правові договори ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» з фізичними особами; фото виконуваних робіт.
Як вбачається з матеріалів справи, виконання робіт контрагентами ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» та ТОВ «АКВА-БІГ» проводилося в рамках реалізації підприємством проекту: «Реконструкція котельної олійно-екстракційного заводу з розширенням та встановленням турбогенератора електричною потужністю до 22 МВт на місці існуючого складу шроту на об`єкті ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ». Вимоги по перенесенню інженерних мереж пожежно-технологічного водопроводу і зливної каналізації з установкою сепараторів нафтоуловлювача та нанесенню вогнезахисного покриття на металоконструкціях каркасу будівлі і монтаж пожежної сигналізації визначені в проектній документації.
Відповідно до вимог Постанови КМ України №461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (ДАБі) було проведено перевірку відповідності проектної документації ТОВ вимогам будівельних норм, стандартів тощо, з обов`язковим оглядом об`єкта на місці та фото- і відеофіксацією. За результатами проведення вказаної перевірки було видано сертифікат №ІУ123210329173 від 13 квітня 2021року, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.
Отже, на переконання колегії суддів, отримання підприємством вказаного сертифікату підтверджує реалізацію проекту з дотриманням будівельних норм та стандартів, вимог, що ставляться при виконанні робіт з будівництва (реконструкції та ін.), а також факт здійснення та реальність виконання визначених за проектом видів і обсягів робіт.
З матеріалів справи також вбачається, що 29.07.2019 року між підприємством та виконавцем - ТОВ “АКВА-БІГ” було укладено договір №539 на проведення комплексу робіт по перенесенню інженерних мереж пожежно-технологічного водопроводу і зливної каналізації з установкою сепараторів нафтоуловлювача в складі реалізації проекту “Реконструкція котельної олійно-екстракційного заводу з розширенням та встановленням турбогенератора електричною потужністю до 22 МВт на місці існуючого складу шроту на об`єкті ТОВ “УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ”. Роботи виконуються на підставі технічного завдання. Вартість робіт визначена в сумі 4822289,60 грн, в т.ч. ПДВ - 803714,93 грн. Початком виконання робіт визначається дата передачі будівельного майданчика згідно акту приймання-передачі будівельного майданчика, тобто з 07.08.2019 року. 
В перевіряємому періоді постачальником (виконавцем) фактично виконано робіт на суму 3844575,77 грн., в т.ч. ПДВ - 640764,30 грн., а саме: проведена модернізація інв.№3.17 “Трубопровід дощової каналізації заводу з дощоприймальниками, відкритими лотками (код власності 24,25,26,28,34,92)” на суму 2595695,03 грн. та інв. №3.21 “Водопровід виробничо-протипожежний В2 (код власності 22) на суму 608126,44 грн. У відповідності до умов договору сторонами було підписано акти про відсутність зауважень та акти виконаних робіт №б/н від 31.08.2019р. на суму 729751,73 грн. з ПДВ, №б/н від 14.11.2019р. на суму 3114834,04 грн. з ПДВ.
Відповідності до вимог МСФО №16 “Основні засоби” та Облікової політики підприємства вартість виконаних робіт за актами виконаних робіт №б/н від 31.08.2019р. та №2 від 14.11.2019р., усього на суму 3203821,48 грн. (без ПДВ), 3844585,77 грн з ПДВ по операціям з виконавцем - ТОВ “АКВА-БІГ” (код ЄДРПОУ 33202637) визначена в обліку капітальними інвестиціями з наступним збільшенням первісної (балансової) вартості об`єкту та віднесена на витрати в період нарахування амортизації (тобто протягом встановленого періоду експлуатації), який за Обліковою політикою для машин та механізмів становить 20 років.
Колегія суддів погоджується з висновком 1-ї інстанції щодо необґрунтованості твердження податкового органу в частині визнання порушення у вигляді “заниження операційних доходів” і з тих підстав, що податковий орган в межах однієї господарської операції (за договором №539 від 29.07.2019 року) з “ризиковим” постачальником - ТОВ “АКВА-БІГ” (код ЄДРПОУ 33202637), не вбачає критеріїв ризиковості по частині господарської операції, а саме: на суму 729751,73 грн. з ПДВ (акт виконаних робіт №б/н від 31.08.2019р.) та не визнає неправомірним віднесення цих витрат до первісної (балансової) вартості основного засобу, а в листопаді 2019 року роботи за актом №2 від 14.11.2019р. на суму 3114834,04 грн. з ПДВ вже визнано як заниження доходу за “ризиковою операцією”. При цьому, такі дії/судження податкового органу не унормовані жодною нормою податкового законодавства та/чи міжнародного стандарту, що свідчить про надуманість висновків щодо вчиненого платником податків порушення.
З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2020 року між позивачем та ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819) було укладено договір №154 на виконання робіт по нанесенню вогнезахисного покриття на металоконструкціях каркасу будівлі та монтаж пожежної сигналізації в складі реалізації проекту «Реконструкція котельної олійно-екстракційного заводу з розширенням та встановленням турбогенератора електричною потужністю до 22 МВт на місці існуючого складу шроту на об`єкті ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЧОРНОМОРСЬКА ІНДУСТРІЯ». Роботи виконуються на підставі технічного завдання. Вартість робіт визначена в сумі 2590725,72 грн (в т.ч. ПДВ - 431787,62 грн).
Початком виконання робіт визначається дата передачі будівельного майданчика згідно акту приймання-передачі будівельного майданчика, тобто з 12.06.2020 року. 
У періоді, що перевірявся ГУДПС, постачальником (виконавцем) фактично виконано робіт на суму 2547783,49 грн з ПДВ (2123152,91 грн без урахування ПДВ), а саме: виконано роботи по нанесенню вогнезахисного покриття на металоконструкціях каркасу будівлі та монтаж пожежної сигналізації в складі реалізації проекту «Реконструкція котельної олійно-екстракційного заводу з розширенням та встановленням турбогенератора електричною потужністю до 22 МВт на місці існуючого складу шроту на об`єкті ТОВ.
У відповідності до вимог підписаного договору та за результатами виконання робіт сторонами було складено та підписано акти про відсутність зауважень та акти виконаних робіт №1 від 29.10.2020 на суму 1659064,16 грн (з ПДВ), №2 від 28.12.2020р. на суму 553021,21 грн. (з ПДВ), №3 від 29.09.2021р. на суму 335698,12 грн. (з ПДВ).
Вартість робіт з нанесення вогнезахисного покриття на металоконструкції каркасу будівлі ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819) включено замовником (підприємством) до вартості виготовлення основних засобів, які введені в експлуатацію, а саме: Об`єднана головна будівля з прибудовами (літ 1К) інв.№310- 62402-0003 на суму 1843404,48 грн (без ПДВ) та системи пожарної сигналізації інв. №310-51301-0006 на суму 279748,43 грн. без ПДВ.
У відповідності до вимог МСФО №16 «Основні засоби» та Облікової політики підприємства загальна вартість виконаних робіт за укладеним договором в сумі 2123152,91 грн без ПДВ, усього з ПДВ - 2547783,49 грн. по операціям з контрагентом - ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819) визначена підприємством в обліку капітальними інвестиціями з наступним збільшенням первісної (балансової) вартості об`єкту та віднесена на витрати в період нарахування амортизації (тобто протягом встановленого періоду експлуатації), який за Обліковою політикою для будинків, споруд та передавальних пристроїв становить 50 років.
Безпідставність доводів податкового органу в частині визнання порушення у вигляді «заниження операційних доходів» підтверджується і тим, що податковий орган в межах однієї господарської операції (за договором №154 від 15.05.2020р.) з «ризиковим» постачальником - ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» та створення одного основного засобу (інв. № 310-62402-0003), вартість якого склала 1843404,48 грн (без ПДВ), з урахуванням ПДВ - 2212085,38 грн., не вбачає критеріїв ризиковості та неправомірності в діях підприємства щодо віднесення частини витрат на виготовлення одного основного засобу в сумі 553021,22 грн (з ПДВ) (за актом №2 від 28.12.2020р.) та не визнає неправомірним віднесення цих витрат до первісної (балансової) вартості частини основного засобу, а інша частина витрат на виготовлення того ж самого основного засобу на суму 1659064,16 грн (з ПДВ) (за актом №1 від 29.10.2020р.) визначається як порушення у вигляді як заниження операційних доходів за «ризиковою операцією». 
Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» колегія суддів зазначає наступне.
Судом було встановлено, що сутність господарської діяльності підприємства позивача є переробка насіння соняшника з безперервним циклом виробництва (тобто з цілодобовий режимом роботи) та виробництво електроенергії з альтернативних джерел. 
Відповідно, технологічне обладнання підприємства використовується в умовах агресивного середовища, високих температур і тисків. Для підтримки в працездатному стані основних засобів здійснюється повсякденний догляд, поточний та профілактичний ремонти тощо.
Так, 18.07.2024 року між позивачем та ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» (код ЄДРПОУ 44199475) було укладено договір №917 на виконання робіт з ремонту обладнання на території ТОВ. Роботи виконуються згідно технічного завдання, що є додатком до договору. Роботи виконуються з матеріалів замовника. Вартість робіт визначена в сумі 621755,72 грн з ПДВ.
На підтвердження виконання робіт з поточного ремонту сторонами було складено та підписано акт здачі-приймання виконаних робіт №1 від 29.08.2024 на суму 621755,72 грн з ПДВ, акт про відсутність зауважень та проведено розрахунки за виконані роботи.
Також, 13.08.2024 року сторонами було укладено договір №928 на виконання робіт з ремонту обладнання на території ТОВ. Роботи виконуються згідно технічного завдання, що є додатком до договору. Роботи виконуються з матеріалів замовника. Вартість робіт визначена в сумі 420000,00 грн (з ПДВ).
На підтвердження виконання робіт за договором з поточного ремонту сторонами було складено та підписано акт здачі-приймання виконаних робіт №2 від 29.08.2024р на суму 420000,00 грн (з ПДВ), акт про відсутність зауважень, та проведено розрахунки за виконані роботи.
Окрім цього, факт виконання ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» робіт на території підприємства позивача за укладеними договорами також підтверджується: листами на ввіз/вивіз інструментів та матеріалів, роботу в вихідні та святкові, акт допуску до робіт, прийому-передачі матеріалів; журнал реєстрації вступного інструктажу з питань ОП; дозвільно-виконавча документація.
У відповідності до вимог МСФО №16 «Основні засоби» та Облікової політики підприємства, загальна вартість виконаних робіт з ремонту обладнання за господарськими операціями з контрагентом - ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» на загальну суму 1041756 грн. з ПДВ (868130,00 грн. без ПДВ) правомірно визначена позивачем в обліку як витрати на поточний ремонт обладнання у період проведення щорічного довготривалого профілактичного ремонту та відображена на рахунку « 392» в сумі 732330,00 грн. і відноситься на витрати протягом фінансового року (з 01.07.2024 по 30.06.2025). Водночас, проведення капітального ремонту пневмотранспорту лушпиння ПВ (інв.№01.01.0670) в сумі 135800,00 грн є витратами, що визнаються підприємством в обліку капітальними інвестиціями з наступним збільшенням первісної (балансової) вартості об`єкту та відноситься на витрати в період нарахування амортизації (тобто протягом встановленого періоду експлуатації), який за Обліковою політикою для машин та механізмів становить 20 років.
Колегія суддів також зауважує, що при реєстрації податкових накладних, виписаних контрагентами по вищевказаним господарським операціям з ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ», вони були зареєстровані податковим органом у встановленому порядку, що свідчить про відсутність критеріїв ризикованості платників податків згідно Постанови КМУ №1165 від 11.12.2019р. "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".
На переконання судової колегії, висновки податкового органу щодо невідповідності первинних документів вимогам законодавства та сутності господарських операцій з контрагентами ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ», у зв`язку з відсутністю в актах виконаних робіт інформації про залучення до виконання робіт субпідрядників та підписання актів тільки з боку замовника та підрядника, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є безпідставними та спростовуються наступним:
1) чинне законодавство не обмежує сторону - виконавця в залученні до виконання робіт сторонніх фізичних осіб чи сторонні організації, залишаючись відповідальним перед замовником за якість виконання такими третіми особами робіт;
2) заповнення графи «Субпідрядник» не є обов`язковим і необхідним під час складання акту приймання виконаних будівельних робіт, оскільки форма КБ-2в є примірною. Відповідно сторони мають право на власний розсуд змінювати її;
3) посилання відповідача на порушення вимог наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №554 від 4 грудня 2009 року «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві» є безпідставним, оскільки цей наказ втратив чинність на підставі наказу №16 від 20 січня 2014 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України;
4) в силу вимог абз.1 п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/ або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому, в силу приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер (ч.2 ст. 9 Закону).
З наведеного вбачається, що відсутність графи «Субпідрядник» не може беззаперечно свідчити про незалучення до виконання робіт субпідрядних організацій та невідповідність у зв`язку з цим такого акту вимогам, що ставляться до первинних документів.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту та витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.11.2024 №520/24953/21, від 14 серпня 2018 року у справі №815/3479/17, від 19 вересня 2018 року у справі №2а-2104/12/1370.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що документальним підтвердженням вчинення господарських операцій з ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» є складені з дотриманням норм чинного законодавства господарсько-правові договори з додатками до них, акти виконаних робіт, акти про відсутність зауважень та ін., проектна документація, виписки банків про проведення розрахунків, відомості з регістрів бухгалтерського обліку, журнали проведення інструктажів тощо, що підтверджують фактичне виконання на території замовника - підприємства відповідного виду та обсягу робіт, з подальшим використанням ТОВ результатів таких робіт в господарській діяльності.
Апеляційний суд також вважає необґрунтованими висновки фіскального органу, що «вартість оприбуткованого активу вважається безоплатно отриманою», враховуючи наступне.
Так, в силу приписів п.п.14.1.13. ст.14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Зі змісту ст.718 Цивільного кодексу України вбачається, що роботи і послуги (дії майнового або немайнового характеру) не можуть бути предметом договору дарування, оскільки вони були виконані на оплатній основі. Договори підряду є двосторонніми оплатними правочинами на відміну від договорів дарування (статті 718, 837, 843 ЦК України).
Як встановлено судом та вже зазначалось вище, позивачем було укладено договори підряду (виконання робіт) з контрагентами ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ», за умовами яких сторони передбачили проведення оплати за належним чином виконані роботи. На підтвердження проведення розрахунків в процесі перевірки перевіряючим було надано відповідні банківські виписки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підприємством було правильно відображено господарські операції за їх сутністю, вони є реальними, виконані та оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства і підтверджені належними первинними документами за правилами бухгалтерського обліку, а також такі господарські операції спричиняють відповідні майнові наслідки для підприємства як замовника робіт. 
Відповідно, позивачем правомірно відображено в фінансовій звітності витрати на створення основних засобів та їх ремонт за господарськими операціями з ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСГП УКРАЇНИ», що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо визначення цих витрат як операційні доходи з джерела, що не відповідає документально оформленому, а вартість оприбуткованого активу вважається безоплатно отриманою.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції щодо необґрунтованості визначення порушення по «заниженню операційних доходів» в сумі 3114834 грн. за ППР №1160015320709 від 18.03.2025р. та в сумі 2700820 грн за ППР №1160115320709 від 18.03.2025р.
Що стосується визначення порушення по завищенню «Собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» на суму 68537 222 грн. за ППР №1160015320709 від 18.03.2025р. та 4818593 грн. за ППР №1160115320709 від 18.03.2025р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вірно наголосив суд 1-ї інстанції, посилання податкового органу в акті на те, «кваліфікація проведених підприємством щорічних ремонтів обладнання до категорії капітальних ремонтів не протирічать основним засадам та положеннями, визначеними Міжнародними стандартами фінансової звітності», не є належним обґрунтуванням для визначення підприємству порушень норм Міжнародного стандарту фінансової звітності та зменшення собівартості в сумі 73355815 грн. (68537222 грн. + 4818593 грн.).
З матеріалів справи вбачається, що підприємство застосовує міжнародні стандарти фінансової звітності, веде облік доходів і витрат та визначає об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень Податкового кодексу України, та зобов`язане забезпечити ведення бухгалтерського обліку відповідно до міжнародних стандартів та облікової політики.
Облікова політика являє собою конкретні принципи, основи, домовленості, правила та практики, які застосовує підприємство, коли складає і подає фінансову звітність. Якщо немає МСФЗ, який конкретно застосовується до операції, іншої події або умови, управлінський персонал підприємства у відповідності до МСФО № 8 (параграф 10) застосовує судження під час розробки та застосування облікової політики по кожній операції.
Починаючи з 01.01.2019р., ТОВ використовує норми МСФЗ, МСБО та облікової політики, і суд погоджується з доводами позивача, що саме до компетенції управлінського персоналу підприємства віднесено застосування суджень під час застосування облікової політики при складанні фінансової звітності, тоді як податковий орган такими повноваженнями не наділений.
Окрім Облікової політики, яка визначає поняття основних засобів, їх складові частини, визначає види поліпшень об`єктів ОЗ, витрати, що понесені для підтримки об`єктів ОЗ в робочому стані (огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо) тощо, враховуючи специфіку самого підприємства, управління технічним обслуговуванням та ремонтом технологічного та загальнозаводського обладнання додатково регулюється на підприємстві внутрішньою процедурою управління технічним обслуговуванням та ремонтом технологічного та загальнозаводського обладнання.
Вказана процедура регламентує процес управління технічним обслуговуванням та ремонтом технологічного загальнозаводського обладнання підприємства з метою встановлення порядку планування та проведення технічного обслуговування, ремонтів обладнання, встановлення вимог щодо організації контролю за проведенням технічного обслуговування та ремонтів обладнання.
Процедурою визначаються наступні терміни: К - капітальний ремонт - робота з обладнанням для відновлення його ресурсу, відновлення первинних характеристик та продовження його терміну служби за рахунок спеціальних інвестицій. При цьому, до капітального ремонту належать види модернізації обладнання. Повне детальне розбирання всіх вузлів та механізмів машини. Перевірка всіх деталей. Капітальний ремонт вузлів та механізмів, заміна новими або відновлення всіх зношених деталей, а також ремонт базових та корпусних деталей. ТО - технічне обслуговування: комплекс робіт для підтримки справності та працездатності обладнання. П - поточний ремонт - виконання огляду з визначенням стану обладнання з одночасною ремонтною операцією, а саме заміна мінімальної кількості деталей, що зносилися, та налагодження обладнання, з метою забезпечення його роботи до зупинки на черговий ППР. ППР - планово-попереджувальний (превентивний) ремонт - щомісячні стандартні операції, які проводяться з обладнанням у встановлений час із заздалегідь спланованими трудовитратами та витратами ТМЦ (запасних частин) для збільшення його ресурсу. ДПР - Довготривалий профілактичний ремонт - щорічна стандартна операція, що проводиться з обладнанням у встановлений час із заздалегідь спланованими трудовитратами та витратами ТМЦ (запасних частин) для збільшення його ресурсу. ДПР виконується за затвердженим планом-графіком. У цей час виконуються всі види ремонтів обладнання. МР - маркетинговий рік - період від 01 липня до 30 червня.
Відповідно до розділу 3. “Основні положення” Процедури: (п.3.2) Специфіка роботи олійно-жирових підприємств у тому, що технологічне обладнання в основному ремонтується під час планової зупинки на місячний профілактичний ремонт (1 раз на місяць за попереднім погодженням з усіма службами) та щорічний довготривалий профілактичний ремонт (1 раз на рік на 14-26 днів). П.3.3. - Планування обслуговування та ремонтів обладнання проводиться з урахуванням його завантаженості та аналізу технічного стану, що формується на основі спостережень за його роботою, результатами проведення попередніх ремонтів, оглядів та діагностики. П.3.4 - Для основного обладнання, яке неможливо зупинити у процесі роботи, всі огляди та поточний ремонт із трудомісткістю менше 24 годин планується виконувати на місячних профілактичних ремонтах, більше 24 годин - у довготривалий профілактичний ремонт.
У відповідності до норм МФСЗ, МСБО (№1 параграф 17, №8 параграф 10) та положень Облікової політики (п.4.1.9.) ТОВ згідно з наказами по підприємству про проведення довготривалого (щорічного) профілактичного ремонту, один раз на рік по закінченню переробки і повному вивантаженні технологічного обладнання та силосів зберігання сировини проводиться щорічний профілактичний ремонт. До кожного наказу у вигляді додатку управлінський персонал визначає план проведення такого ремонту з переліком устаткування, яке підлягає ремонту, переліком робіт з короткою характеристикою ремонту (його виду), строку виконання ремонтних робіт, та інших робіт що мають ознаки технічного обслуговування та поточного ремонту устаткування (обладнання).
Відповідно, у кожному конкретному випадку саме управлінський персонал (технічна служба підприємства) визначає комплекс операцій із забезпечення працездатності основних засобів з урахуванням виду робіт, терміну та обсягів робіт, а також строків їх виконання з урахуванням безперервного циклу виробництва, що характеризує ремонт проведений в період щорічного довготривалого профілактичного ремонту як поточний ремонт, що проводиться для відновлення технічного стану обладнання до очікуваних економічних вигод від його використання.
Операції та інші події та умови обліковуються підприємством відображаються згідно з їхньою сутністю, а не лише виходячи з їхньої юридичної форми, що у повній мірі відповідає вимогам р.2.8. МСФЗ для МПС. Тобто, управлінський персонал підприємства визначає характер і ознаки здійснюваних робіт за їх сутністю незалежно від часу та періоду їх виконання.
Якщо в період зупинки виробництва на щорічний довготривалий профілактичний ремонт виконуються ремонти за ознакою капітального ремонту (модернізації, відновлення модифікація, добудова, реконструкція), такі витрати відображається у складі капітальних інвестицій на рах.15 “Капітальні інвестиції” і тільки після закінчення робіт списується з кредиту рах.15 в дебет рах.10 “Основні засоби”.
Результати проведення модернізації, дообладнання, добудови, реконструкції, капітального ремонту експертно-технічна комісія на підприємстві фіксує актами та визначає залишковий термін корисного використання такого ОЗ.
Відповідно, в обліку витрати на ремонти або відносяться до складу витрат (поточного періоду або на собівартість), або капіталізуються, збільшуючи первісну вартість об`єктів ОЗ, що ремонтуються (якщо такі ремонти є поліпшенням об`єкта, яке призводить до збільшення первісно очікуваних вигід від його використання або строку його експлуатації.
Після закінчення щорічних профілактичних ремонтів обладнання та устаткування працює в нормальному режимі, відповідно до своєї виробничої потужності, виконує свої функції з переробки сировини за давальницькою схемою та виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Тобто, щорічний профілактичний ремонт призводить до відновлення очікуваних економічних вигод від його використання.
У відповідності до §14 МСБО 16 та п.4.12 “Витрати майбутніх періодів” Облікової політики витрати на відновлення очікуваних економічних вигод в період щорічного профілактичного ремонту відносяться в бухгалтерському обліку на рахунок 392 “витрати майбутніх періодів” та рівномірними частинами відносяться на витратні рахунки на період до закінчення маркетингового (фінансового) року. Витрати, понесені у зв`язку з щорічним профілактичним ремонтом розподіляються пропорційно у періоді з початку нового сезону і до кінця маркетингового року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що норми міжнародних стандартів законодавчо не наділяють податкові органи правом (повноваженнями) самостійно приймати рішення щодо визначення суті ремонтів підприємств, а також самостійне віднесення до того чи іншого виду ремонту чи виду поліпшення об`єктів, у тому числі без урахування результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат саме з урахуванням діяльності конкретного платника податків.
Тобто, вказане спростовує трактування податковим органом норм податкового законодавства, яке регулює порядок визначення об`єкта оподаткування за міжнародними стандартами фінансової звітності, що у свою чергу свідчить про безпідставність визначення відповідачем такого порушення як завищення собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на суму 68537222 грн. за ППР №1160015320709 від 18.03.2025р. та 4818593 грн. за ППР №1160115320709 від 18.03.2025р.
Стосовно визначення відповідачем за ППР №1160215320709 від 18.03.2025р. порушення формування податкового кредиту з ПДВ на суму 689043 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, сума податку на додану вартість, що вважається перевіряючими заниженою та підлягає сплаті до бюджету, визначена в акті в розмірі 689043,48 грн по операціям з постачальниками:
- ТОВ «АКВА-БІГ» (код ЄДРПОУ 33202637), ПН №12 від 14.11.2019 сума ПДВ - 238906,82 грн (загальна сума з ПДВ - 1433440,94грн);
- ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819), ПН №115 від 22.05.2020р, сума ПДВ 129536,3 грн. (загальна сума ПДВ 777217,70 грн, ПН №129 від 29.10.2020р, сума ПДВ 146974,40 грн (загальна сума з ПДВ - 881846,40 грн). Загальна сума ПДВ складає 276510,70 грн.;
- ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 44199475), ПН №1 від 26.07.2024 року, сума ПДВ - 51812,98 грн (загальна сума з ПДВ -310877,86 грн), ПН №1 від 16.08.2024р., сума ПДВ - 35000,00 грн ( загальна сума з ПДВ - 210000 00 грн), ПН №3 від 29.08.2024р, сума ПДВ - 51812,98 грн (загальна сума з ПДВ - 310877,86 грн), ПН №2 від 29.08.2024р, сума ПДВ - 35000,00 грн (загальна сума з ПДВ 210000,00 грн). Загальна сума ПДВ складає 173625.96 грн.
Водночас, загальна сума ПДВ по вищенаведеним постачальникам складає 969275,67 грн. а саме:
- постачальник ТОВ «АКВА-БІГ» (код ЄДРПОУ 33202637) - листопад 2019 року в сумі 3114834,04 грн, в тому числі ПДВ 519139,01 грн;
- постачальник ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ» (код ЄДРПОУ 40381819) - листопад 2020 року в сумі 1659064,16 грн, в тому числі ПДВ 276510,70 грн.,
- постачальник ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 44199475) - серпень 2024 року в сумі 1041755,71 грн, в тому числі ПДВ 173625,96 грн.
Так, суми податку на додану вартість в розмірі 969275,67 грн, які включені до збільшення доходу у складі суми 5815654 грн (з ПДВ) та податок на додану вартість, що неправомірно вважається заниженим і, на думку перевіряючих, підлягає сплаті до бюджету в розмірі 689043 грн., не співпадають, також не співпадають і дати виписки податкових накладних та періоди їх віднесення, які зазначені у висновку акту перевірки.
Колегія суддів наголошує, що виписані по вищевказаним господарським операціям з ТОВ «АКВА-БІГ», ТОВ «ЛУЧ-ПРОЕКТ», ТОВ «ІНТЕНСІТІ УКРАЇНИ» податкові накладні були зареєстровані податковим органом у встановленому порядку, що свідчить про відсутність критеріїв ризикованості платників податків згідно Постанови КМУ №1165 від 11.12.2019р. "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".
Апеляційний суд вважає, що вищенаведені обставини свідчать про недостовірність відображення контролюючим органом даних в акті, які стали підставою для безпідставного визначення платнику податків порушень податкового законодавства та винесення необґрунтованого ППР №1160215320709 від 18.03.2025р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)” на суму 689043 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 68904 грн.
Що стосується визначення порушення за ППР №1160315320709 від 18.03.2025р. положень п.201.10 ст.201 ПК України з урахуванням п.89 підрозділу 2 розділу ХХ “Перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до розділу ХХ “Прикінцеві положення” ПК України, в результаті чого визначено, що підприємством проведено реєстрацію податкових накладних із порушенням терміну реєстрації податкових накладних у ЄРПН, що стало підставою для нарахування штрафу в сумі 13196,19 грн.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України з урахуванням п. 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до розділу ХХ «Прикінцеві положення» ПК України для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Згідно п.89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до розділу ХХ «Прикінцеві положення» ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків: для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Як вбачається з матеріалів справи (таблиці №1) ТОВ (як отримувачем (покупцем) товарів/послуг) проведено реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних, що складені постачальниками товарів/послуг та в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг, фактично в день їх отримання від постачальників товарів/послуг.
На підтвердження дат направлення розрахунків коригувань ПДВ на реєстрацію в день його отримання надано протоколи руху документів/звітів і пов`язані з ними повідомлення/квитанції.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про відсутність з боку підприємства, як покупця послуг, порушень терміну реєстрації розрахунків коригування зі зменшення суми компенсації при здійснення реєстрації, що спростовує правомірність нарахування штрафу в сумі 13196, 19 грн за ППР №1160315320709 від 18.03.2025 року.
При цьому, суд враховує наданий позивачем висновок експертів №453/1/25 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи, складений 03.11.2025 року, в якому зазначено, що висновки акту від 12.02.2025 № 5706/15-32-07-09-19/35395662 про те, що ТОВ в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, параграфу 6, параграфу 12, параграфу 13, параграфу 14, параграфу 16, параграфу 24 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 16 (МСБО 16) «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2000 року №181, розділ 2.8, розділу 2.9 Міжнародного стандарту фінансової звітності для малих та середніх підприємств (МСФЗ та МСП), ст.12 «Застосування міжнародних стандартів» Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, ТОВ віднесено до складу собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) (Рядок 2050 Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) форма 2) витрати по щорічним плановим ремонтам заводу та тепло-електро станції (ТЕС), в результаті чого витрати завищено всього у сумі 73355815 грн., документально та нормативно не підтверджуються.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 16.06.2026 року.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький