Справа № 216/6973/24
провадження 2/216/292/26

РІШЕННЯ
іменем України

06 квітня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Цимбалістенко О.В.,
за участю секретаря судового засідання: Таганської Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Адвокат Трофименко Марина Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача посилається на те,що з початку квітня 2024 року по кінець липня 2024 року у квартирі позивача на кухні майже було відсутнє свіже повітря, оскільки останній відчував неприємний запах з вентиляції, який надходив до його квартири. Окрім цього, в цей час погіршилося самопочуття позивача, що супроводжувалося запамороченням, головним болем, пригніченим станом, поганим сном, з`явилися набряки та почервоніння на ногах, а також погіршилася дикція. Був сильний дискомфорт при взуванні та ходьбі. Причиною всьому цьому, як зазначає ОСОБА_1 , є діяльність відповідача, що здійснюється ним в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 .
Проводячи підприємницьку діяльність, працівники ТОВ “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП” здійснюють ремонт комп`ютерної та побутової техніки, шляхом паяння різних електронних схем та матеріалів, курять електронні сигарети “вейпи”, курять тютюнові вироби. Шкідливі речовини, що виділяються від ремонту комп`ютерної та побутової техніки, розповсюджуються в майстерні, а потім по вентиляції потрапляють до квартир будинку. Даним запахом просочується весь одяг позивача, який в подальшому важко випрати.
На неодноразові зауваження позивача щодо неприємних запахів, які виникають в результаті підприємницької діяльності відповідача, останній не реагує, а працівники товариства заперечують даний факт.
У зв`язку з тим, що самопочуття ОСОБА_1 погіршувалося, останній вимушений був звертатися до лікарів за консультаціями та здавати відповідні аналізи на підтвердження причинного — наслідкового зв`язку між наявністю неприємних запахів в квартирі, які надходять через вентиляційний канал з підвального приміщення та впливу цих запахів на стан здоров`я. 
Окрім того, ініціювати проведення експертне дослідження в експертній установі з метою виявлення шкідливих речовин на одежі позивача, яка пропитується тим повітрям, яке знаходиться в квартирі, та які важко випрати. 
Так, починаючи з 22.05.2024 року по 22.07.2024 року позивачем відвідано не менше як трьох разів лікаря терапевта в ТОВ “Медіком Кривбас” та здано безліч аналізів як ним, так і членом його сім`ї — матір`ю ОСОБА_2 . Загальний аналіз крові позивача показав, що у нього була частково вражена печінка. 
Крім цього, 22.05.2024р. позивач отримав консультацію та почав курс лікування у гомеопата ОСОБА_3 , який триває по теперішній час, що підтверджується довідкою від 02.09.2024р. Загальна вартість відвідування лікаря та здача аналізів, з урахуванням проведеного експертного дослідження, становить 25 817, 10 грн., що підтверджується чеками та квитанціями. 
Позивачем було ініційоване експертне дослідження особистих речей з метою встановлення наявності чи відсутності отруйних або шкідливих речовин, яке проводилося в ННЦ “Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса”. Відповідно до висновку експерта № 5711 за результатами проведення експертного дослідження матеріалів, речовин та виробів від 08.08.2024 року, сторонніх органічних сполук на об`єктах дослідження експертом не виявлено. Вартість експертного дослідження відповідно квитанції від 22.07.2024 року становить 9 996, 10 грн. 
Крім того, позивач ОСОБА_1 бажає зазначити, що в період часу з квітня по липень 2024 року у зв`язку з:- погіршенням самопочуття та вище зазначеними симптомами,- відвідуванням лікарів і адвоката, та частими консультаціями з ними,- зі здачею аналізів, що пов`язані із погіршенням самопочуття,- пошуком та відвідуванням установ, які зможуть зробити аналіз волосся, речей, дослідження вентиляційних каналів, а також повітря в квартирі, виник простій в роботі, що призвело до неотримання ним відповідної суми доходу. Аналіз банківської виписки ОСОБА_1 за період з 24.07.2023 по 23.07.2024 по його банківському рахунку в АТ "Укрсиббанк", сформованої 23.07.2024 року, показує, що за другий квартал 2024 року позивач недоотримав 1 650 євро доходу, що станом на 23.07.2024 року з урахуванням курсу НБУ в еквіваленті до гривні становить 74 242 грн. 8 копійок (44,9952 грн.- курс гривні станом на 23.07.2024 року * на 1 650 євро - 74 242,08 грн). 
Враховуючи той факт, що відповідач, здійснюючи свою підприємницьку діяльність, користується загальною вентиляцією будинку АДРЕСА_1 , не вивівши вентиляційні канали окремо з підвального приміщення, є висока ймовірність потрапляння запахів та шкідливих речови до загальної вентиляції будинку та поширення її по квартирам, які негативно впливають на стан здоро`я мешканців будинку.
Крім цього відповідач просить стягнути з відповідача моральну шкоду викликану діями позивача.
У зв`язку з вищевикладеним представник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 просила:
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП”, за власний рахунок встановити індивідуальну витяжну вентиляційну систему з підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 ;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП”, на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду у розмірі 25 817, 10 грн., спричинену моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, упущену вигоду у розмірі 74 242, 08 грн;
- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі судового збору 1 655,59 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 500 грн.
Процесуальні дії суду та учасників справи
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Окрім цього в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано від ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» - акт обстеження вентиляційних каналів, з детальним кресленням та описом розташування в будинку АДРЕСА_1 . 
03 березня 2025 року від ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на вимогу ухвали суду надійшли витребувані документи.
02 червня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. В обґрунтування позиції зазначила посилання позивача на те, що Відповідач нібито проводячи господарську діяльність, у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , працівники здійснюють ремонт техніки шляхом паяння електронних схем та матеріалів, куріння електронних сигарет, тютюнових виробів, які розповсюджуються в майстерні , а потім по вентиляції потраплять до квартири будинку та просочують увесь одяг позивача, та те що з початку квітня 2024 року по кінець липня 2024 року у квартирі позивача, а саме кухні майже було відсутнє свіже повітря, оскільки останній відчував неприємний запах з вентиляції, який надходив до його квартири, що з думки позивача, було причиною погіршення самопочуття, яке супроводжувалось запамороченнями, головним болем, пригніченим станом, поганим сном, з`явились набряки та почервоніння на ногах, а також погрішилась дикція, не відповідає дійсності.
ТОВ «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» не здійснювало та не здійснює будь-яких робіт, реконструкцій, підключень або інших дій, які могли б вплинути на вентиляційну систему квартири Позивача, а також призвести до "стравлювання повітря" до його приміщення. Вся діяльність Відповідача проводиться з дотриманням чинних норм, стандартів та вимог законодавства України.
При, ремонті комп`ютерної та побутової техніки ТОВ «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» здійснює ремонт шляхом—поблочної заміни запчастин, комплектуючих комп`ютерів, принтерів та іншої електроніки. " — Офіційних звернень до керівництва сервісу від позивача не надходило. На зауваження позивача щодо неприємних запахів до працівників сервісу позивач отримував чесну відповідь, що джерело запахів знаходиться не в сервісі та те, що будь-які сторонні запахи відсутні.
Представник відповідача вважає, що позивачем причинний зв`язок між наведеними нібито порушеннями під час здійснення господарської діяльності ТОВ «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» шляхом вироблення шкідливих речовин, які потрапляють до системи вентиляції та негативним впливом на права позивача є недоведеним, а й сам факт негативного впливу, а відтак і вимоги щодо встановлення за індивідуальної витяжної вентиляційної системи є безпідставними.
У зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що ТОВ «ВЕКТОР СЕРВіС ГРУП» при здійсненні господарської діяльності вчиняє неправомірні дії, порушує законодавство чим завдає, шкоду здоров`ю позивача, представник відповідача не вбачає підстав для задоволення інших позовних вимог. 
Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судогово розгляду.
Позивач його представник, відповідач та його представник 06 квітня 2026 року в судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.
До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від представника відповідача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2018 року № 139725886, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку, загальною площею 42, 7 кв. м., житловою площею 21,1 кв.м.
Позивач фактично проживає за вищевказною адресою.
Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та громадських формувань станом на 19.08.2024 року, ТОВ “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП” здійснює наступні види діяльності відповідно до КВЕД: 
-95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування; (Основний) 
-46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;
-46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням;
-96.09 Надання інших індивідуальних послуг;
-33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
Комісією ТОВ «СПТІСЕРВІС-КР», було складено Акт обстеження будинку АДРЕСА_3 від 30 травня 2024 року, якою вирішено виконати перевірку, прочистку вентиляційного каналу та димового каналів по стояку квартир АДРЕСА_4 .
На підставі звернення позивача ТОВ «СІТІСЕРВІС» була проведена перевірка та прочистка вентиляційних каналів в житловому будинку. 
Згідно акту виконаних робіт ві 03 червня 2024 року в приміщенні будинку по стояку магазину «Україна» була проведена прочистка каналу спец грузом з мотузкою.
Згідно з актом №287 від 25.06.2024 року димові та вентиляційні канали відповідають проектному рішенню та придатні до експлуатації, знаходяться в робочому стані.
Листом Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 27.06.2024 року вих. № 12/9/4494, позивачу повідомлено, що розгляд заяви проведено спеціалістами виконкому Криворізької міської ради спільно з представниками виконкому Центрально — Міської районної у місті ради безпосередньо з виїздом на місце розташування об`єкта. Послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території надаються управляючою компанією ТОВ “СІТІСЕРВІС -КР”. Із залученням майстра дільниці ТОВ “СІТІСЕРВІС — КР” було проведено огляд прилеглої території будинку 6 за вищевказаною адресою. Порушень благоустрою не виявлено. Прилегла територія знаходиться в належному санітарному стані. За надані послуги ПП “ЛІСБУД” своєчасно та у повному обсязі здійснює оплату за договором, згідно з рахунком ТОВ “СІТІСЕРВІС — КР”. Факти тютюнопаління працівниками ТОВ “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП” в приміщенні майстерні не підтвердилися, сторонні запахи відсутні.
Згідно листа Управління екології за вх..№17/10/543 від 18.06.2024 року повідомлено, що проведення лабораторних та інструментарних досліджень (випробувань) у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення для виявлення та оцінки причино-наслідкових зв`язків між станом здоров`я населення та впливом на нього факторів ризику середовища життєдіяльності входить до переліку функцій Відокремленого структурного підрозділу «Криворізький районний відділі «Державної установи «Дніпропетровський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України». При цьому, з доданих до матеріалів справи не вбачається, що позивач звернувся за проведенням експертизи.
Позивачем було ініційоване експертне дослідження особистих речей з метою встановлення наявності чи відсутності отруйних або шкідливих речовин, яке проводилося в ННЦ “Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса”. Відповідно до висновку експерта № 5711 за результатами проведення експертного дослідження матеріалів, речовин та виробів від 08.08.2024 року, сторонніх органічних сполук на об`єктах дослідження експертом не виявлено. Сполуки, які були виявлені на «майці» можуть міститися у складі побутових хічіних засобів.
На підтвердження хворобливого стану позивача його представником було надано безліч талонів, квитанцій та результатів досліджень.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП”, за власний рахунок встановити індивідуальну витяжну вентиляційну систему з підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (стаття 9 Конституції України).
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.
У статті 50 Конституції України передбачено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканність особистого і сімейного життя.
Згідно зі статтею 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.
Фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Діяльність фізичної та юридичної особи, що приводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду (частини перша та друга статті 293 ЦК України), що, серед іншого, кореспондується з нормами частини третьої статті 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до пункту а) частини першої статті 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадянин України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище.
Стаття 31 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначає, що екологічна стандартизація і нормування проводяться з метою встановлення комплексу обов`язкових норм, правил, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів. Законодавством України можуть встановлюватися нормативи використання природних ресурсів та інші екологічні нормативи. Екологічні нормативи повинні встановлюватися з урахуванням вимог санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм, гігієнічних нормативів. Нормативи гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у навколишньому природному середовищі та рівні шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього є єдиними для всієї території України.
Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Так, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Частиною 1 статті 293 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення.
Оцінка рівнів шуму здійснюється у відповідності до вимог «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови», затверджених наказом МОЗ України від 22.02.2019 № 463. Нормативні концентрації шкідливих речовин у повітрі передбачені вимогами гігієнічних регламентів, що затверджені наказом МОЗ України від 14.01.2020 № 52.
Дослідивши матеріали перевіривши долучені докази, судом не було встановлено будь-яких порушень зі здійснення господарської діяльності ТОВ «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП».
Як вже було встановлено згідно з актом №287 від 25.06.2024 року димові та вентиляційні канали відповідають проектному рішенню та придатні до експлуатації, знаходяться в робочому стані. Згідно Листа Виконавчого комітету Криворізької міської ради факти тютюнопаління працівниками ТОВ “ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП” в приміщенні майстерні не підтвердилися, сторонні запахи відсутні.
Суд не бере до уваги долучений експертний висновок ННЦ “Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса”, оскільки відповідно до висновку експерта № 5711 за результатами проведення експертного дослідження матеріалів, речовин та виробів від 08.08.2024 року, сторонніх органічних сполук на об`єктах дослідження експертом не виявлено. Сполуки, які були виявлені на «майці» можуть міститися у складі побутових хічіних засобів.
Тобто позивачем недоведено, що одяг забруднюється отруйними хімічними речовинами внаслідок підприємницької діяльності відповідача.
Таким чином позивачем та його представником причинний зв`язок між наведеними нібито порушеннями під час здійснення господарської діяльності ТОВ «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» шляхом вироблення шкідливих речовин, які потрапляють до системи вентиляції та негативним впливом на права позивача є недоведеним, а відтак і вимоги щодо встановлення індивідуальної витяжної вентиляційної системи є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо стягнення матеріальної шкоди та упущеної вигоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 11 ЦК однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно зі ст. 16 ЦК відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.
За приписами ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.
Збитками відповідно ї цієї статті, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Зобов`язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов`язань. Ці правовідносини регулюються Главою 82 "Відшкодування шкоди" ЦК.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим їм фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У статті 1166 ЦК міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за завдану шкоду та підстави її виникнення. Так, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:
1) протиправної поведінки;
2) шкоди та її розміру;
3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;
4) вини.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Стаття 1199 ЦК України передбачає, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.
Суд перевіривши матеріали справи, дослідивши квитанції з медичних закладів, висновки спеціалістів, результати досліджень, зазначає, що підприємницька діяльність відповідача ведеться у відповідності до норм законодавства і не є фактором завдання шкоди здоров`ю позивача. Надані позивачем висновки, результати досліджень щодо стану здоров`я позивача відображають лише клінічну картину хвороб, виникнення яких жодним чином не пов`язане з пыдприємницькою діяльністю відповідача. У зв`язку з чим позивачем, не доведено причинний зв`язок між діями відповідача та те, що вони були неправомірними та те що між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди.
Таким чином позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, збитків завданих підприємницькою діяльність позивачу для одержання упущеної вигоди, у зв`язку зі чим вказна вимога також задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Результат аналізу зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.
Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 04 вересня 2014 року у справі «Дземюк проти України» зазначив, що для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня.
Першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Іван Атанасов проти Болгарії»).
Забруднення довкілля є одним з чинників, які впливають на стан здоров`я заявників, а отже - на їх можливість користуватися своїм житлом, вести приватне та сімейне життя (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Дубецька та інші проти України»).
У рішенні від 14 лютого 2012 року у справі «Харді та Мейл проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зробив висновок про те, що оцінка мінімального рівня є відносною та залежить від усіх обставин справи, таких як інтенсивність і тривалість шкідливого впливу та його фізичні чи психологічні наслідки. Також має братися до уваги загальний контекст довкілля. Не може бути безпідставної скарги за статтею 8 Конвенції, якщо шкода, стосовно якої подаються скарги, є незначною порівняно з екологічними ризиками, притаманними життю в кожному сучасному місті. ЄСПЛ визнав, що потенційні загрози для довкілля, спричинені облаштуванням та роботою двох терміналів для скрапленого природнього газу, були достатньо тісно пов`язані з приватним життям та житлом заявника у розумінні статті 8 Конвенції, а тому стали підставою для застосування цього положення.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що стосовно погіршення стану здоров`я важко відрізнити вплив екологічних ризиків від впливу інших відповідних факторів, таких як вік, професія або особистий спосіб життя. Стосовно загального контексту довкілля, то немає сумнівів у тому, що сильне забруднення води та ґрунту може негативно вплинути на громадське здоров`я загалом та погіршити якість життя особи, але його фактичний вплив у кожному окремому випадку неможливо визначити у кількісному вираженні. «Якість життя», власне, є суб`єктивною характеристикою, яка не піддається точному визначенню.
Тому в кожному конкретному випадку національні суди повинні детально встановлювати фактичні обставини справи та для визначення того, чи несе держава відповідальність за статтею 8 Конвенції, встановити, чи була ситуація результатом раптового та несподіваного повороту подій або, навпаки, існувала давно і була добре відома державним органам влади; чи була держава або чи мала вона бути обізнаною, що небезпека або шкідливий вплив зачіпали приватне життя заявника, і до якої міри заявник сприяв створенню цієї ситуації для себе і був у змозі виправити її без надмірних витрат. Також суд повинен оцінити, чи провели органи влади достатні попередні дослідження для оцінки ризику запланованої потенційно небезпечної діяльності та чи розробили вони адекватну політику щодо підприємств-забруднювачів на підставі доступної інформації, а також, чи було цю політику вчасно реалізовано.
У зв`язку з вищевикладеними обставинами справи зробленими висновками позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявнысть причнного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. 
Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення моральної шкоди в зазначеному розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, а також не довів нричинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою. У зв`язку з чим вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.
При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК).
При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одночасно суд зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позивачем та його представником позовних вимог. Позивачем не доведено, що відповідач завдав будь-якої шкоди у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплаті судового збору.
Витрати пов`язані з правничою допомогою слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись статтями 11,15,16,23,,270,293,1166,1167,1193 ЦК України статтями 4,12,76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
2.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
3.Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково
4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
5.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
6.Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР СЕРВІС ГРУП» (ЄДРПОУ 41934729; місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Центральний, буд. 6). 
Рішення складено 06 квітня 2026 року.

Суддя        О.В. Цимбалістенко