Справа № 309/504/26
Провадження № 2/309/241/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області 
у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В. 
за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.02.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №408334351 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», на суму 2700грн. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором S3N85JD2.
В подальшому сума кредиту збільшена до 10000грн.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується наданими до позову доказами.
Право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «ЕЙС».
Так, 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 100 від 22.09.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 14.07.2025 за договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 27673грн.62коп.
Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № Б/Н від 14.07.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу, платіжною інструкцією про сплату вартості прав вимоги.
Зазначає, що право вимоги по кредитному договору відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.
У зв`язку із тим, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить - 27673грн.62коп., яка складається з: 9983грн.89коп. - заборгованість по тілу кредиту; 17689грн.73коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 27673грн.62коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662грн.40коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000грн.
Ухвалою Хустського районного суду від 16.02.2026 відкрито провадження у справі, витребувано в Банка-емітанта АТ «ОЩАДБАНК» /ЄДРПОУ: 00032129, електронна адреса: ca@oschadbank.ua/:
1. Інформацію: 
-чи емітувано на ім`я ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 / платіжну картку /платіжні картки/:
-маска Карти № НОМЕР_2 ;
-маска Карти № НОМЕР_3 .
2. Про факт зарахування коштів:
-зарахування на платіжну Карту /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 24.02.2020 по 29.02.2020 в сумі 2700грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Карту /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 01.03.2020 по 06.03.2020 в сумі 1100грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №4790-70ХХ-ХХХХ-6946; за період з 17.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 2700грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 18.05.2020 по 23.05.2020 в сумі 1750грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 21.05.2020 по 26.05.2020 в сумі 830грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 22.05.2020 по 27.05.2020 в сумі 300грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 30.05.2020 по 04.06.2020 в сумі 620грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК».
3.Чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 /.
4.Чи є/був номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за платіжною картою /платіжними картками/:
-маска Карти № НОМЕР_2 ;
-маска Карти № НОМЕР_3 ;
-та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 /.
5.У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 /:
-зарахування на платіжну Карту /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 24.02.2020 по 29.02.2020 в сумі 2700грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Карту /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 01.03.2020 по 06.03.2020 в сумі 1100грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №4790-70ХХ-ХХХХ-6946; за період з 17.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 2700грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 18.05.2020 по 23.05.2020 в сумі 1750грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 21.05.2020 по 26.05.2020 в сумі 830грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 22.05.2020 по 27.05.2020 в сумі 300грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК»;
-зарахування на платіжну Картку /маска Карти/ №5167-49ХХ-ХХХХ-5940; за період з 30.05.2020 по 04.06.2020 в сумі 620грн.; емітент Карта -АТ «ОЩАДБАНК».
6.Витребувати інформацію у вигляді:
-первинних документів банківського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника);
-повного номера рахунка /рахунків/, що належить ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 /;
-маска Карти № НОМЕР_2 ;
-маска Карти №4790-70ХХ-ХХХХ-6946.
7.У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_4 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 / за платіжною картою /платіжними картками/:
-маска Карти № НОМЕР_2 ;
-маска Карти № НОМЕР_3 .
-витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 / (Клієнта банку) за платіжною карткою /платіжними картками/;
-маска Карти №5167-49ХХ-ХХХХ-5940;
-маска Карти № НОМЕР_3 .
8.У випадку якщо картковий рахунок за:
-маска Карти № НОМЕР_2 ;
-маска Карти № НОМЕР_3 .
не належить Позичальнику - ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 /, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти № НОМЕР_2 ; маска Карти №4790-70ХХ-ХХХХ-6946 /а.с.186-188/.
В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання, що у разі його неявки в судове засідання просить розгляд справи провести без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.1-15/.
Відповідачці ОСОБА_1 направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв, клопотань, відзиву на позов не подала /а.с.201-203/.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вбачається, що 24.02.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №408334351 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», на суму 2700грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором S3N85JD2 /а.с.47-49/.
В подальшому строк дії договору продовжувався, процентна ставка змінювалась за відповідними додатковими угодами: додатковою угодою від 25.03.2020 строк договору продовжено на тридцять днів, процентна ставка змінена - 1,57 відсотків в день від суми кредиту /а.с.51/; додатковою угодою від 24.04.2020 строк договору продовжено на тридцять днів, процентна ставка змінена - 1,57 відсотків в день від суми кредиту /а.с.52/; додатковою угодою від 24.05.2020 строк договору продовжено на тридцять днів, процентна ставка змінена - 1,42 відсотків в день від суми кредиту /а.с.53/; додатковою угодою від 23.06.2020 строк договору продовжено на тридцять днів, процентна ставка змінена - 1,42 відсотків в день від суми кредиту /а.с.54/; додатковою угодою від 24.07.2020 строк договору продовжено на тридцять днів, процентна ставка змінена - 1,42 відсотків в день від суми кредиту /а.с.55/.
Крім того, додатковими угодами також збільшувалась сума кредиту: додатковою угодою від 01.03.2020 розмір кредиту збільшився на суму 1100грн., графік розрахунків викладено в новій редакції /а.с.56-57/, додатковою угодою від 17.05.2020 розмір кредиту збільшився на суму 2700грн., графік розрахунків викладено в новій редакції /а.с.58-59/; додатковою угодою від 18.05.2020 розмір кредиту збільшився на суму 1750грн., графік розрахунків викладено в новій редакції /а.с.60-61/; додатковою угодою від 21.05.2020 розмір кредиту збільшився на суму 830грн., графік розрахунків викладено в новій редакції /а.с.62-63/; додатковою угодою від 22.05.2020 розмір кредиту збільшився на суму 300грн., графік розрахунків викладено в новій редакції /а.с.64-65/; додатковою угодою від 30.05.2020 розмір кредиту збільшився на суму 620грн., графік розрахунків викладено в новій редакції /а.с.66-67/.
Відповідно до умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу кошти у кредит, які відповідач зобов`язалась повернути та сплатити проценти на умовах договору, що підтверджується довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 27.06.2025 /а.с.40-45/, листом відповіддю АТ «Ощадбанк» від 27.03.2026 разом з додатками /а.с.119-129/.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підписуза допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Належним виконанням зобов`язань з боку позичальника є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що вказаний кредитний договір не був укладеним.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, розмір його заборгованості становить 27673грн.62коп., яка складається з: 9983грн.89коп. - заборгованість по тілу кредиту; 17689грн.73коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) /а.с.87-93/.
Стосовно відступлення права вимоги за кредитним договором, то суд зазначає наступне.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с.126-136/.
28.11.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в наступній редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором» /а.с.137/.
Відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимог.
Відповідно до п. 1.4. договору факторингу від 28.11.2018 «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Згідно з п. 1.5. договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору.
Строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжувався додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, № 31, № 32 до 31.12.2024 /а.с.137-150/.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої сторони дійшли згоди та виклали текст договору факторингу у новій редакції.
Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди № 26 під терміном «Право вимоги» слід розуміти права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Згідно із п.1.4. Додаткової угоди «Борг» означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами.
При цьому обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.11.2018 додатковою угодою №26 від 31.12.2020 не змінений, по своїй суті вона не є новим договором факторингу, і не свідчить жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №408334351 від 24.02.2020 р.
У наданому до позову витягу з реєстру прав вимоги №100 від 22.09.2020 до Договору факторингу від 28.11.2018, зазначено, що від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №408334351 від 24.02.2020 р.,заборгованість за яким становить 19356грн.85коп./а.с.151-153/.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах права вимоги /а.с.154-162/.
Додатковими угодами №2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 продовжувався строк дії договору факторингу № 05/0820-01 /а.с.163-164/.
Згідно витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до цього договору факторингу, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №408334351 від 24.02.2020 на загальну суму 27673грн.63коп., яка складається з: 9983грн.89коп. - заборгованість по тілу кредиту; 17689грн.73коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом /а.с.165-167/.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників /а.с.170-177/.
Згідно з витягом з реєстру боржників від 14.07.2025 до договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від №408334351 від 24.02.2020 на загальну суму 27673грн.63коп., яка складається з: 9983грн.89коп. - заборгованість по тілу кредиту; 17689грн.73коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом /а.с.96-98/.
При цьому судом встановлено, що на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01 ще не виникло (не існувало) зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та боржником ОСОБА_1 , не було укладено кредитного договору, тобто у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.
У зв`язку з цим суд дійшов наступних висновків, виходячи з такого.
За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зокрема, у справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «Nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
У постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо).
Відповідно до ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно з статті 1078 ЦК України: предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Предметом відступлення може бути лише зобов`язальна вимога, яка є дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною та доводить, що вказані ознаки предмета є сутнісними, а відсутність хоча б одного з них позбавляє певну вимогу можливості бути предметом відступлення.
Суд зазначає, що під існуючою грошовою вимогою слід розуміти грошову вимогу, строк платежу за якою на момент укладення договору фінансування під відступлення грошової вимоги уже настав. Майбутньою вимогою, як предмета відступлення, під яке надається фінансування, може бути грошова вимога, яка ґрунтується на договорі, вже укладеному до моменту відступлення, строк платежу за яким ще не настав.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 № 408334351 від 24.02.2020 р., натомість Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , та у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.
Таким чином, кредитний договір від №408334351 від 24.02.2020 був укладений через півтора роки після укладення договору факторингу від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс, тому право вимоги щодо цього кредитного договору не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018.
Судом встановлено, що обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.11.2018 додатковими угодами №19, №26, №27, № 31, №32 не змінений, по своїй суті, такі не є новими договорами факторингу і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №408334351 від 24.02.2020.
Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі наступного договору факторингу від 05.08.2020 компанії ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яка, у свою чергу, не могла передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 11.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 24.02.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу укладений між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018, до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним між ними 24.02.2020, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за кредитним договором №408334351 від 24.02.2020 у розмірі 27673грн.63коп., яка складається з: 9983грн.89коп. - заборгованість по тілу кредиту; 17689грн.73коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника ОСОБА_1 не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не надало належних і допустимих доказів переходу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №408334351 від 24.02.2020 від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Відтак у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 408334351 від 24.02.2020 у розмірі 27673грн.63коп. слід відмовити.
Судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу слід залишити за позивачем, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.12, 13, 81, 83, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.11, 258, 512-519, 526, 1048-1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", суд 
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» /місце знаходження: 02094, м.Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок №6, кабінет №13; ЄДРПОУ 42986956/ до ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 / про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Повне судове рішення складено 25 травня 2026 року.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Хустського 
районного суду:  О.В.Лук`янова