Справа № 199/12428/25
(2/199/1038/26) 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.10.2022 приблизно о 20:25, перебував поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де під час спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптового виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, після якого, ОСОБА_3 направився до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .
В свою чергу, ОСОБА_2 , направився до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де, з метою продовження конфлікту з ОСОБА_3 , за адресою свого мешкання, взяв ніж чорного кольору та утримував його в кишені куртки, одягненої на ньому. Після чого, утримуючи вказаний ніж при собі, в кишені куртки, одягненої на ньому, з метою продовження конфлікту з потерпілим, направився до місця мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Далі, ОСОБА_2 , 31.10.2022, приблизно о 20:45, утримуючи при собі ніж чорного кольору, в кишені куртки, одягнутої на ньому, який заздалегідь взяв за адресою свого мешкання, зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_1 та піднявся на другий поверх до кв. АДРЕСА_4 , де мешкає потерпілий ОСОБА_3 , після чого постукав у вхідні двері до квартири.
В той же час, ОСОБА_3 вийшов з квартири та між ними продовжився раніше виниклий словесний конфлікт.
В цей час у ОСОБА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_3 .
Так, 31.10.2022, приблизно о 20:50, перебуваючи у приміщенні під`їзду АДРЕСА_5 , між першим та другим поверхом, знаходячись у безпосередній близькості до потерпілого ОСОБА_3 , маючи умисел направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, дістав із кишені куртки, одягненої на ньому раніше вказаний ніж чорного кольору, який визначив для себе, як знаряддя вчинення вбивства та тримаючи його у своїй правій руці, діючи умисно, маючи на меті спричинити смерть потерпілого, шляхом ушкодження життєво важливих органів, наніс вищевказаним ножем один тичковий удар, в область грудної клітини ОСОБА_3 з лівої сторони.
Вважаючи свої злочинні дії, доведеними до кінця, ОСОБА_2 місце вчинення кримінального правопорушення покинув у невідому напрямку.
Від отриманого удару, ОСОБА_3 , намагаючись втримати рівновагу, піднявся на другий поверх та намагався зайти до квартири свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , однак не втримав рівновагу та з висоти власного зросту впав спиною на бетонну підлогу на другому поверсі вказаного під`їзду, при цьому вдарившись головою в області потиличної ділянки, де не приходячи до тями, від отриманого удару помер.
Своїми умисними діями, ОСОБА_2 , відповідно до висновку експерта №63 99 від 24.11.2022, спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини ліворуч, із ушкодженням міжреберних м`язів, передньої серцевої сорочки, передньої стінки лівого шлуночка серця, із проникненням у порожнину лівого шлуночка, крововиливу в оточуючі м`які тканини за ходом раневого каналу, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно живих осіб, має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння та що призвело до настання смерті (згідно правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про ршвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1)
Смерть ОСОБА_3 , настала від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини із ушкодженням серця, яке ускладнилось гострою крововтратою.
За даним фактом ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню №12022041630000882 в якому позивача визнано потерпілою. 09.02.2015 відповідача повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
26.09.2023 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська винесено вирок відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України.
Позивач позові зазначила, що внаслідок злочинних дій відповідача їй було завдано матеріальних збитків, які складаються з витрат, понесених у зв`язку з організацією поховання її сина, на загальну суму 16000, грн. Крім того, позивачем понесено додаткові витрати на впорядкування місця поховання, а саме: встановленням надгробного пам`ятника, облицювальної плитки та бордюрів, загальною вартістю 31960, грн. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу діями відповідача, становить 47 960 грн.
Крім, матеріальних збитків, позивач зазначила, що їй завдано моральну шкоду. Після того, як позивач дізналася про смерть свого єдиного сина, вона перенесла величезне душевне потрясіння. Позивач втратила спокій, погіршився її стан здоров`я, почалися душевні страждання, які і досі не закінчились. Далі, під час проведення досудового розслідування позивач повинна була з`являтися до слідчого, де вкотре загострювалися її душевні страждання, так як розуміла, що більше не побачить сина, який був для неї помічником в побуті не зважаючи на те, що у неї є чоловік, який дуже хворіє і не може виконувати в повному обсязі чоловічу роботу. Син мав великі плани на майбутнє, мав на меті створити сім`ю, але внаслідок злочинних дій відповідача цього вже ніколи не трапиться і думки про це призводять позивача до нервових потрясінь. Позивач вказала, що заподіяну їй моральну шкоду оцінити неможливо, психологічні та душевні страждання, нервові потрясіння нічим непоправні, а біль і гіркота цієї втрати не підлягає ніякої грошової оцінки. Можна говорити лише про незначну компенсацію за моральну шкоду заподіяну їй злочинними діями відповідача. Компенсацію за завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 250000 грн. і ця сума є справедливою і повністю обґрунтована. 06 січня 2026 року ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра відкрито провадження по даній справі. 
Позивач в судовому засіданні проти заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладання судового засідання не надав, поважності причини неявки суд не повідомив. 
У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до листа державної установи «Петрівська виправна колонія (№49) від 17.02.2026 року, засіджений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звільнений 03.09.2024 року згідно ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.08.2024 року, керуючись ст. 81-1 КК України умовно-достороково з невідбутим строком на 11 років 02 місяці 09 днів, вибув у військову частину НОМЕР_1 . Згідно відповіді представника військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2026 року ОСОБА_4 перебуває у статусі безвісті зниклий з 09.11.2024 року, що підтверджується витягом з наказу № 320 від 09.11.2024 року.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року встановлено зокрема, що ОСОБА_2 , 31.10.2022 приблизно о 20:25, поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , перебував разом з своїм товаришем ОСОБА_3 , де під час спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптового виниклих неприязних стосунків між ними виник словесний конфлікт, після якого ОСОБА_3 направився до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . 
В свою чергу ОСОБА_2 направився до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де, з метою продовження конфлікту з ОСОБА_3 , та з`ясовування між ними відносин на ґрунті раптового виниклих неприязних стосунків, взяв ніж чорного кольору, який утримував його в кишені куртки, одягненої на ньому. Після чого, утримуючи та приховавши вказаний ніж в кишені своєї куртки, одягненої на ньому, направився до місця мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .
31.10.2022 приблизно о 20:45 ОСОБА_2 зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_1 , піднявся на другий поверх до кв. АДРЕСА_4 , де мешкає потерпілий ОСОБА_3 , після чого постукав у вхідні двері квартири.
В той же час ОСОБА_3 вийшов з квартири та між ними продовжився раніше виниклий словесний конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_2 , виник умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_3 
31.10.2022 приблизно о 20:50, перебуваючи між першим та другим поверхом приміщення під`їзду АДРЕСА_5 , реалізуючи свій умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, у безпосередній близькості до потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, і бажаючи їх настання, дістав із кишені куртки, одягненої на ньому раніше вказаний ніж чорного кольору, та використовуючи ніж як знаряддя вбивства, тримаючи його у своїй правій руці, діючи умисно, наніс ножем ОСОБА_3 один удар в область грудної клітини з лівої сторони, де у людини розташовуються життєво важливі органи.
Вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_2 місце вчинення кримінального правопорушення покинув у невідому напрямку.
Від отриманого удару ножем ОСОБА_3 , намагаючись втримати рівновагу, піднявся на другий поверх, де намагався зайти до квартири свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , однак не втримав рівновагу, з висоти власного зросту впав спиною на бетонну підлогу на другому поверсі вказаного під`їзду, при цьому вдарившись головою в області потиличної ділянки, де не приходячи до тями помер.
В результаті своїх умисних дій ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини ліворуч, із ушкодженням міжреберних м`язів, передньої серцевої сорочки, передньої стінки лівого шлуночка серця, із проникненням у порожнину лівого шлуночка, крововиливу в оточуючі м`які тканини за ходом раневого каналу, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно живих осіб, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент заподіяння та що призвело до настання смерті.
Смерть ОСОБА_3 настала від колото-різаного проникаючого поранення грудної клітини із ушкодженням серця, яке ускладнилось гострою крововтратою.
Даним вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому за ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України обвинуваченні та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 115 КК України - 11 (одинадцяти) років; за ч. 2 ст. 186 КК України - 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_2  покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначення покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю приєднати покарання яке невідбуте ОСОБА_2 за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2017 року, та остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі .
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2024 року вирок Амур-Нижньоніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року щодо ОСОБА_2 - скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, більш суворим покаранням за цим вироком, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У строк призначеного покарання повністю зарахувано відбуте ОСОБА_2 покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. За ч. 1 ст. 115 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року та покарання, призначеного із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Відповідно до положень ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Правовий аналіз зазначеної норми свідчить, що юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
При цьому особливістю регулювання таких відносин є презумпція винуватості, оскільки обов`язок довести відсутність вини у завданні шкоди покладається саме на особу, яка завдала шкоди або має нести відповідальність за її завдання.
Згідно ст.. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до положення ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що у разі смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка понесла ці витрати.
Зі змісту позову убачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 47960,00 коп. що складаються із витрат: - на організацію поховання сина в розмірі 16000,00 грн.. встановлення надгробного пам`ятника, облицювальної плити та бордюрів в розмірі 31960 грн.
На підтвердження зазначених витрат позивачем надані до суду товарні чеки від 01.11.2022 року та від 25.10.2023 року.
У постанові Верховного Суду від 05.10.2020 у справі № 734/2313/17 зазначено, що належними, допустимими, достовірними доказами на підтвердження підстав для відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника є чеки, накладні, або квитанції, які засвідчують придбання такого пам`ятника та оплату послуг з його встановлення.
Дослідивши докази, подані на підтвердження розміру витрат на поховання, виготовлення та встановлення пам`ятника, враховуючи, що положеннями ст. 1201 ЦК України, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 47960,00 грн компенсації витрат, понесених останньою на поховання сина ОСОБА_3 .
Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди: характер правопорушення (це може бути адміністративний проступок, злочин як середньої тяжкості, так і тяжкий, інше порушення цивільних прав, яке не є злочином або проступком. Оцінці також має підлягати об`єкт порушення, тобто на що правопорушення було спрямоване - на життя та здоров`я чи на майно самого потерпілого або близьких йому осіб тощо);глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана;погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров`ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування.
За загальним правилом вина є підставою для відшкодування моральної шкоди. Отже, суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого. 
Випадки компенсації моральної шкоди незалежно від вини завдавача шкоди встановлюються ст. 1167 ЦКУ; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо) (стаття 23 ЦК України).

Очевидно, що у зв`язку зі смертю сина, за що був засуджений відповідач, позивач зазнала переживання та стресу. Смерть єдиного сина не можна виміряти будь-якими мірками, а тому, виходячи з глибини та тривалості страждань позивача, з урахуванням обставин події, особи відповідача, суд погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди, а саме в розмірі 250000 гривень. 
Такий розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості, які згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України відносяться до основних засад цивільного законодавства, а також узгоджується з правовою позицією, викладеною в численних постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі №686/13188/21 (провадження №61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі №336/10216/21 (провадження №61-73св23), зміст якої полягає в тому, що грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
На підставі положень статті 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 2979,60 грн.
Керуючись ст.ст. 23,1166-1168 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 263-265,280-289 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 47960 грн., моральну шкоду в розмірі 250000 грн., а всього 297960 (двісті дев`яносто сім тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 2979,60 грн.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 27 квітня 2026 року.

Суддя: Руденко В.В.