ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5864/26 Справа № 185/6481/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю. 
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення батьківства, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення батьківства.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що загиблий її чоловік ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у шлюбі, є батьком її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як відповідно до висновку КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 1384-МГ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вірогідність цього, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає менше 99, 9999%. 
Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд: 
- встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_4 ;
- виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №696 та внести зміни до актового запису №696 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини, зазначивши: в графі “батько дитини” - ОСОБА_3 ;
- зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському Юр`ївському районах та міста Павлограду Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) змінити дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прізвище з “ ОСОБА_5 ” на “ ОСОБА_6 ” та по батькові з “ ОСОБА_7 ” на “ ОСОБА_8 ”, та видати нове свідоцтво про народження.
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Павлоград, Дніпропетровської області, та його батьками записані: ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_9 (мати), відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.2018 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 696 від 29.08.2018.
З позову вбачається, що ОСОБА_9 (позивачка) перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (відповідач), та у шлюбі народився малолітній ОСОБА_4 .
У подальшому, 20 червня 2023 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі зміною прізвища « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 20.06.2023 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 445 від 20.06.2023.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 25.01.2024 Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 175 від 25.01.2024.
Відповідно до довідки № 4698/1266 від 25.02.2024 військової частини НОМЕР_4 загиблий старший солдат ОСОБА_3 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в н.п. Іванівка Петропавлівської сільської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
З позову вбачається, що позивачка вважає загиблого ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у шлюбі, батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У рамках цивільної справи № 185/3994/24 (окреме провадження) за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту батьківства, яка була залишена 22.11.2024 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області без розгляду, за заявою ОСОБА_1 проводилась судова молекулярно-генетична експертиза щодо встановлення факту батьківства ОСОБА_3 у відношенні ОСОБА_4 , на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року.
Відповідно до висновку КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 1384-МГ (експертиза почата: 08.07.2024, закінчена: 18.07.2024), на підставі наданих об`єктів, у тому числі крові на марлі загиблого ОСОБА_3 , зроблений такий висновок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вірогідність цього, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає менше 99, 9999%.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог, застосував строк позовної давності.
Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.2018 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 696 від 29.08.2018, малолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Павлоград, Дніпропетровської області, та його батьками записані: ОСОБА_2 (батько), ОСОБА_9 (мати).
Разом з тим, відповідно до висновку КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 1384-МГ (експертиза почата: 08.07.2024, закінчена: 18.07.2024), на підставі наданих об`єктів, у тому числі крові на марлі загиблого ОСОБА_3 , зроблений такий висновок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вірогідність цього, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає менше 99, 9999%.
Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.
Згідно зі статтею 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Зі змісту статті 138 СК України слідує, що оспорити батьківство може жінка, яка народила дитину у шлюбі, та має право оспорити батьківство свого чоловіка, до позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.
Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2010 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тобто у випадку обґрунтованості позовних вимог суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не одночасно застосовує наслідки пропуску позовної давності.
Отже, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Такі правові висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18); від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що з часу реєстрації народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) та до часу звернення до суду матері дитини з позовом про оспорювання батьківства (10.06.2025) пройшло майже 7 років.
Однак, матеріали справи не містять заяв відповідача по справі про застосування строку позовної давності, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування позовної давності з власної ініціативи.
Отже, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з підстав застосування строку позовної давності, тому заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 року підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Щодо судових витрат.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,80грн.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, –
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2026 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення батьківства — задовольнити.
Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №696 та внести зміни до актового запису №696 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини, зазначивши: в графі “батько дитини” - ОСОБА_3 ;
Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському Юр`ївському районах та міста Павлограду Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) змінити дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прізвище з “ ОСОБА_5 ” на “ ОСОБА_6 ” та по батькові з “ ОСОБА_7 ” на “ ОСОБА_8 ”, та видати нове свідоцтво про народження.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 8168 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 17 червня 2026 року.
Повний текст постанови складено 18 червня 2026 року.

Судді