Справа 212/2/26 
Провадження 2/206/1096/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року        м.Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
Головуючого судді:     Малихіної В.В.
При секретарі:      Тимченко Ю.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_2 про визнання права власності, 

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2008 року між дарувальником та обдарованими було укладено договір дарування № 1484, посвідчений приватним нотаріусом Іваненко А.М.. Згідно з п.1 вказаного договору, вони прийняли у дар в рівних частках (по кожному) квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений об`єкт нерухомості був зареєстрований у БТІ за реєстровим номером № 8357026. 14.08.2024 року позивач зареєстрував свою частку в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом № 391725238 від 20.08.2024 року. Водночас частка його сестри ОСОБА_2 , до реєстру не внесена. Вона перебуває на тимчасово окупованій території, не має доступу до сервісу «Дія» та не може надати довіреність. Будинок на даний час повністю зруйнований, що підтверджується відповідними знімками Google Maps та фотофіксацією 2025 року. Через відсутність реєстрації частки сестри він отримує відмову в поданні заяви на компенсацію «єВідновлення». Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 . 
Ухвалою суду від 23.02.2026 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити на підставі викладених обставин.  
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог, просив провести розгляд справи за відсутності представника Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області. 
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. 
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що 05.04.2008 року між дарувальником сторонами по справі було укладено договір дарування № 1484, посвідчений приватним нотаріусом Іваненко А.М.. 
Згідно з п.1 вказаного договору, позивач та його сестра, третя особа - ОСОБА_2 прийняли у дар в рівних частках (по кожному) квартиру АДРЕСА_1 . 
Зазначений об`єкт нерухомості був зареєстрований у БТІ за реєстровим номером № 8357026. 
14.08.2024 року позивач зареєстрував свою частку в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом № 391725238 від 20.08.2024 року. 
Позивач посилається на ті обставини, що частка його сестри ОСОБА_2 до реєстру не внесена. Вона перебуває на тимчасово окупованій території, не має доступу до сервісу «Дія» та не може надати довіреність. 
Будинок на даний час повністю зруйнований, що підтверджується відповідними знімками Google Maps та фотофіксацією 2025 року. Через відсутність реєстрації частки сестри він отримує відмову в поданні заяви на компенсацію «єВідновлення».
Відповідно до ст. 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною перою статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до зкону за своюєволею, незалежно від волі від інших осіб.
Статею 317 ЦК України унормовано, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це правооспорюєтьсяабо не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Так, у позовній заяві та доданих до неї матеріалів відсутні докази, які б свідчили про порушення прав, свобод, законних інтересів саме ОСОБА_1 , оскільки у розумінні норм цивільного законодавства України він не є власником спірної частки у праві власності на об`єкт нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , його частка управі власності на цей об`єкт внесена до Державного реєстру речових прав, натомість до цього Реєстру не внесена частка у праві власності іншого співвласника вищезазначеного об`єкту – ОСОБА_2 , яка у позовній заяві визначена як третя особа.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, оскільки із позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається порушення, оспорювання, невизнання суб`єктивних цивільних прав ОСОБА_1 , у розумінні норм цивільного процесуального права він не наділений повноваженнями щодо представництва інтересів інших осіб, наявність оригіналу правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна не може вважатись підставою для звернення до суду, а відсутність порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права або інтересу позивача є самостійною підставою для відмови в позові, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 права власності, яка зазначена як третя особа, на 1\2 частку управі власності на об`єкт нерухомого майна – квартиру АДРЕСА_1 , необхідно відмовити повному обсязі. 
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 317,  392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_2 про визнання права власності – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя        В.В. Малихіна