Справа №759/16315/24
2-а/760/619/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Павліченко Я.В.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: інспектор 1 взводу 5 роти 3 батальону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержант поліції Климчук Валентин Іванович, про скасування постанови у справі про про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
У липні 2024 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: інспектор 1 взводу 5 роти 3 батальону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержант поліції Климчук Валентин Іванович, у якому просить суд скасувати постанову у справі про про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2746778 від 03.08.2024, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.08.2024 в м. Києві, проспект Леся Курбаса, 18 працівниками Управління патрульної поліції в м. Києві, інспектором 1 взводу 5 роти 3 батальону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Климчуком Валентином Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2746778, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн, а саме, за керування транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1.Г ПДР України.
03.08.2024 позивач перебував за кермом автомобіля Mitsubishi Outlender XL д.н.з. НОМЕР_1 , що належить матері останнього, ОСОБА_2 , наданого позивачу у безоплатне користування. Позивач мав при собі посвідчення водія, свідоцтво про ресстрацію транспортного засобу та посвідчення учасника бойових дій.
О 12:58 год. під час руху по проспекту Леся Курбаса в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю іншого водія, внаслідок чого позивач викликав працівників поліції. На вимогу патрульних надати страховий поліс позивач надав посвідчення учасника бойових дій та пояснив, що наявність даного посвідчення свідчить про те, що останній вже застрахований державою як учасник бойових дій, на що інспектор патрульної поліції Климчук В.І. повідомив, що вказане посвідчення можно використати в якості страхового полісу лише у випадку належності власнику такого посвідчення транспортного засобу.
З огляду на таке, позивач вважає, що оспорювана постанова є протиправною та такоб, що суперечить нормам чинного законодавства України, з огляду на таке.
Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Відповідно до п. 1.6 вказаного Закону власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно есплуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Також згідно п. 2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
З огляду на таке, позивач як учасник бойових дій, на законодавчих підставах звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, у зв`язку з чим в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, позивач просив суд задовольнити позов. 
08.08.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Журибеді О.М.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2024 дану справу було передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.
31.10.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 10.12.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.
Суд надіслав позивачу копію ухвали суду від 10.12.2024. Відповідачу суд надіслав копію ухвали суду від 10.12.2024 та копію позовної заяви із додатками.
15.01.2025 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, був досліджений та встановлений поліцейськими під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а викладені твердження позивача є хибними, позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом з оглядом на таке. 
Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України. 
Таким чином, з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Позивач на момент винесення оскаржуваної постанови не був власником транспортного засобу, яким керував на той момент.
З огляду на викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2024 відносно ОСОБА_1 інспектором 1 взводу 5 роти 3 батальону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Климчуком Валентином Івановичем було винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальості за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ха те, що водій ОСОБА_1 03.08.2024 о 14:30 год. в м. Києві по проспекту Леся Курбаса керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1.Г ПДР України.
Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.
Дослідивши складену постанову серії ЕНА № 2746778 від 03.08.2024 та матеріали справи, суд не знайшов підтверджень вини позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Такими документами, зазначеними в п. 2.1 ПДР, є, зокрема, поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 10.01.2015.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 № 7-рп/2014 згідно з п. 13.1 ст. 13 в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).
Відповідно до п. 2.2. ПДР, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
На момент зупинки транспортного засобу Mitsubishi Outlender XL д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав при собі реєстраційний документ на відповідний транспортний засіб, який належить на праві власності його матері, ОСОБА_2 , та яка передала останньому його у користування.
Отже, постанова відносно ОСОБА_1 була винесена з порушенням норм закону, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення відповідачем до суду не подано. 
Представник відповідача не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, лише зазначивши у відзиві, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням позивача останній не надав на вимогу працівника поліції страховий поліс, а надане посвідчення учасника бойвих дій на ім`я ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції до уваги не бралось.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, при її винесені не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок працівників патрульної поліції про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України.
Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2746778 від 03.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень підлягає скасуванню.
Враховуючи наведе вище, позов підлягає задоволенню.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню сплачений Позивачем при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 485,00 грн.
Керуючись ст.ст.122 ч.5, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, третя особа: інспектор 1 взводу 5 роти 3 батальону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержант поліції Климчук Валентин Іванович, про скасування постанови у справі про про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2746778 від 03.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 02.06.2026.
Суддя           О.М. Букіна