ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/877/25
Провадження № 22-ц/820/1491/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Костенка А.М.,
 
секретар: Шевчук Ю.Г.,
 
за участю представників сторін,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року (суддя Лазаренко А.В.) за позовом ОСОБА_1 до Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.
Позовну заяву мотивовано тим, що 14 червня 2023 року позивачка придбала у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу земельну ділянку з цільовим призначенням: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,0000 га, з кадастровим номером: 6823084200:06:011:0012, що розташована за межами села Суслівці Летичівської селищної ради Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області. 
ОСОБА_1 при укладені договору купівлі-продажу земельної ділянки покладалася на відомості, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному земельному кадастрі, як гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також інших відомостей, що містилися у державних реєстрах. 
Купівля-продаж земельної ділянки була здійснена за ціною, що становить 200 989 грн. які ОСОБА_1 як Покупець, сплатила ОСОБА_2 , як Продавцю, шляхом безготівкового перерахування зі свого банківського рахунку на рахунок Продавця відповідно до умов договору купівлі-продажу 14 червня 2023 року. Даний договір купівлі-продажу земельної ділянки 6823084200:06:011:0012 був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамакою О.В. 14 червня 2023 року та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за № 1702.
Однак, в грудні 2024 року виконувач обов`язків керівника Летичівської окружної прокуратури Гриньків В.Б. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Летичівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки 6823084200:06:011:0012, та до ТОВ «АГРОХОЛДИНГ 2012», як орендаря даної земельної ділянки, про її витребування на користь Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року по справі № 678/1731/24 позов прокурора було задоволено, витребувано у ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОХОЛДИНГ 2012» земельну ділянку 6823084200:06:011:0012.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року по справі № 678/1731/24 рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року в частині витребування земельної ділянки 6823084200:06:011:0012 у орендаря ТОВ «АГРОХОЛДИНГ 2012» було скасовано, провадження у справі в частині позовних вимог закрито, а в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки 6823084200:06:011:0012 у власника – ОСОБА_1 - залишено без змін.
Вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 , як добросовісного набувача, було позбавлено права власності на зазначену земельну ділянку та відібрано її на користь територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування без жодної компенсації її вартості.
Зазначає, що питання щодо перевірки документів та дотримання вимог чинного законодавства при передачі (надання) земельної ділянки на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки покладено на орган місцевого самоврядування. Отже, саме неправомірне рішення, дії та/чи бездіяльність Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області при прийнятті нею рішення № 61 від 24 грудня 2021 року, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, привели до того, що добросовісна набувачка даної земельної ділянки – ОСОБА_1 , була позбавлена права власності на земельну ділянку шляхом її відібрання на користь самої ж таки Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.
Посилаючись на зазначене, позивач просила суд стягнути із Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області свою користь 200 989 грн. матеріальної шкоди, 2 009, 89 грн. судового збору за подання позовної заяви, 20 000 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що неправомірність рішення 18-ї сесії Летичівської селищної ради № 61 від 24 грудня 2021 року, якою земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 , не спричинило порушення права позивача зі сторони відповідача Летичівської селищної ради, а відтак відсутні підстави для покладення на державу обов`язку із відшкодування позивачу матеріальної шкоди за рахунок державного бюджету, оскільки відсутня безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння шкоди.
Суд вважав, що в даному випадку позивачка невірно визначилася із складом відповідачів, скільки вона придбала земельну ділянку у ОСОБА_2 , яку витребувано у неї, отже ОСОБА_1 має право на відшкодування завданих їй збитків, саме від ОСОБА_2 продавця вказаного нерухомого майна.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до них положення статті 661 ЦК України, а саме пред`явлення вимог виключно до продавця земельної ділянки. При цьому суд не врахував, що позовні вимоги заявлені про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, тобто ґрунтуються на положеннях статті 1173 ЦК України.
Матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка вибула з комунальної власності на підставі рішення Летичівської селищної ради, яке в подальшому визнано незаконним, а саме це рішення стало першопричиною виникнення шкоди для позивачки як добросовісного набувача. 
Для застосування статті 1173, 1174 ЦК України достатньо встановлення незаконності рішення органу місцевого самоврядування та наявності шкоди, завданої таким рішенням. Обидві зазначені умови у справі наявні: незаконність рішення селищної ради вже встановлена судовими рішеннями у справі №678/1731/24 про витребування земельної ділянки, а шкода полягає у втраті позивачем права власності на придбану земельну ділянку без отримання будь-якої компенсації. 
ОСОБА_1 придбала земельну ділянку за відплатним договором, на момент укладення позивачкою договору купівлі-продажу жодних відомостей, які б свідчили про недобросовісність набуття ОСОБА_2 у власність земельної ділянки кадастровий номер 6823084200:06:011:0012, не було. Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку 6823084200:06:011:0012 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, жодних обтяжень, окрім укладеного договору оренди, зареєстровано не було.
Тобто, ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки 6823084200:06:011:0012 у розумінні ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.
Крім того, позбавлення добросовісного набувача права власності без надання справедливої компенсації суперечить статті 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ. 
Висновок суду про необхідність звернення позивача виключно з вимогами до продавця за правилами евікції не відповідає обставинам справи. Спір виник не лише внаслідок укладення договору купівлі-продажу, а насамперед через незаконні дії органу місцевого самоврядування, який допустив передачу земельної ділянки з порушенням вимог земельного законодавства. Тому наявність у позивача права на пред`явлення вимог до продавця не виключає права вимагати відшкодування шкоди від органу місцевого самоврядування за правилами деліктної відповідальності. 
Крім того, 16 жовтня 2025 року ухвалою суду залучено ОСОБА_2 до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Це залучення відбулося за ініціативою суду, за відсутності письмового клопотання відповідача. В ухвалі про залучення відсутня вказівка на те, на які саме конкретно права та обов`язки ОСОБА_2 може вплинути рішення суду, якщо позов подано до Летичівської селищної ради щодо відшкодування шкоди в порядку статті 1173 ЦК України. Отже суд без достатніх правових підстав залучив як третю особу ОСОБА_2 
29 січня 2026 року суд виніс ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючого-судді Лазаренка А. В. в якій уникнув розгляду підстав для відводу, не прояснив обставин, для запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності суду, що є підставою для відводу.
У відзиві на апеляційну скаргу Летичівська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Зазначає, що висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи їх не спростовують.
В судовому засіданні представник апелянтки адвокат Єкимов І.С. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник Летичівської селищної ради Коберник О.В. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.
Представник третьої особи, адвокат Поплавська Н.М. в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи та його представника, не заперечували проти задоволення позовних вимог.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що рішенням 18-ї сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області №61 від 24 грудня 2021 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:011:0012 загальною площею 2,0 га, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект було розроблено на підставі рішення 14-ї сесії Летичівської селищної ради Хмельницької області №51 від 06.09.2021 року), яка розташована за межами с.Суслівці, Летичівської селищної ради на території Летичівської селищної територіальної громади Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області (а.с.19 т.1).
Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 296506480 від 26 січня 2022 року, право приватної власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 січня 2022 року (а.с. 20 зворот).
Відповідно до договору купівлі-продажу №1702 від 14 червня 2023 року, земельна ділянка за кадастровим номером 6823084200:06:011:0012 площею 2,0 га, була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 25-26 т.1).
Відповідно до платіжної інструкції від 14 червня 2023 року ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_2 200 989 грн. за вказаним договором (а.с. 27 т.1).
Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером 6823084200:06:011:0012 площею 2,0 га, було зареєстровано в Державному реєстрі речових 14 червня 2023 року(а.с. 23 т.1).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6823084200:06:011:0012, встановлено, що 24 січня 2022 року було укладено договір оренди між ОСОБА_2 та ТОВ «АГРОХОЛДИНГ 2012», код ЄДРПОУ 40028765, зі строком дії 10 років, тобто до 24 січня 2032 року, з автоматичним продовженням дії договору.
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року по справі № 678/1731/24 позов прокурора задоволено, витребувано у ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОХОЛДИНГ 2012» в інтересах держави в особі Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, код ЄДРПОУ 04404548, земельну ділянку з кадастровим номером 6823084200:06:011:0012 площею 2,0 га, що знаходиться за межами с.Суслівці, Летичівської селищної ради на території Летичівської селищної територіальної громади Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року по справі № 678/1731/24 рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року в частині витребування земельної ділянки 6823084200:06:011:0012 у орендаря ТОВ «АГРОХОЛДИНГ 2012» було скасовано, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито, а в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки 6823084200:06:011:0012 у власника ОСОБА_1 - залишено без змін.
Допитана як свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що працює начальником Відділу земельних відносин Летичівської селищної ради. ОСОБА_2 скористався правом, передбаченим ст. 116, 118, 121 ЗК України, повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку, набув спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6823084200:06:011:0012 у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме не повідомивши Летичівську селищну раду Хмельницької області про те, що раніше вже скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для аналогічних потреб, про що свідчить подана ним письмова заява від 17 серпня 2021 року до Летичівської селищної ради Хмельницької області, в якій він зазначив, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався, таким чином ввів в оману орган державної влади. Довідки про наявність у Державному земельному кадастрі відомостей про одержання у власність земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення відносно ОСОБА_2 не витребовували.
Позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі вартості придбаної неї земельної ділянки, спричиненої їй неправомірним рішенням Летичівської селищної ради №61 від 24.12.2021 року, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, останнім за договором купівлі-продажу продано дану земельну ділянку ОСОБА_1 , що призвело до того, що добросовісний набувач даної земельної ділянки ОСОБА_1 була позбавлена права власності на спірну земельну ділянку, шляхом витребування її на користь самої ж таки Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, чим спричинено позивачці шкоду та поклало на неї непропорційний тягар.
Так, частиною 1 статті 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч.1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).
Отже, в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому саме на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У рішенні від 04 грудня 2025 року у справі "Космацька проти України" (Case of Kosmatska v. Ukraine), яке набуло статусу остаточного 04 березня 2026 року, ухвалене за результатами розгляду заяви № 9953/16, ЄСПЛ встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції 
Такий висновок ЄСПЛ зробив, оцінивши, чи було втручання у право власності ОСОБА_1 законним, чи переслідувало воно загальний інтерес і чи було воно пропорційним.
Оцінюючи законність втручання, ЄСПЛ звернув увагу на те, що у своїх рішеннях національні суди посилалися на статтю 387 та, зокрема, на частину третю статті 388 ЦК України. Втім підстав для застосування статті 387 ЦК України, яка стосується незаконного заволодіння майном, не було, адже національні суди не встановили, що заявниця причетна до ситуації навколо виділення земельних ділянок. Частина третя статті 388 ЦК України не є застосовною, оскільки заявниця придбала спірну землю за договорами купівлі-продажу, тобто не безвідплатно. Інших правових підстав для визнання права власності заявниці недійсним національні суди не зазначили. 
Стосовно питання законної мети ЄСПЛ виснував, що з огляду на серйозні сумніви щодо законності відповідного втручання наявність фактичного суспільного інтересу, здатного виправдати скасування права власності ОСОБА_1, також є сумнівним.
В оцінці пропорційності втручання ЄСПЛ дійшов висновку, що втручання у право власності заявниці поклало на неї непропорційний тягар, адже останній добросовісний власник, найімовірніше, не зможе встановити винних осіб, щоб отримати від них відшкодування шкоди, тому перспектива отримання ОСОБА_1 повного відшкодування шкоди в розумні строки шляхом подання позову проти продавців - стосовно особистості та ролі яких, вочевидь, існували сумніви - є малоймовірною та вкрай невизначеною.
З урахуванням своїх висновків у цій справі ЄСПЛ констатував, що мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, та вважав, що держава-відповідач повинна забезпечити належними засобами та протягом розумного терміну, повне повернення ОСОБА_1 права власності на витребувану земельну ділянку або надати відшкодування у грошовій формі чи право власності на рівнозначне майно.
Постановою Великої Палати Верховного суду від 1006.2026 року справа №360/773/14-ц за заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами, після ухвалення Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) рішення «Космацька проти України», визнала обґрунтованою заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за виключними обставинами на підставі рішення ЄСПЛ від 04 грудня 2025 року у справі «Космацька проти України» (Case of Kosmatska v. Ukraine), що ухвалене за результатами розгляду заяви № 9953/16, яке набуло статусу остаточного 04 березня 2026 року та в якому наголошено на обов`язку держави України забезпечити належними засобами та у розумні строки повне відновлення права власності заявниці на витребувану земельну ділянку (шляхом повторного відкриття провадження на національному рівні, якщо це можливо, або іншими засобами [надати відшкодування у грошовій формі чи право власності на рівнозначне майно]).
Принцип «належного урядування», як правило, не має заважати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, що є наслідком їхньої недбалості. Але потреба у виправленні минулої несправедливості не має становити непропорційне втручання у право, щойно набуте особою, яка добросовісно покладалася на законність дій державного органу (рішення від 31 травня 2016 року у справі «Вукушич проти Хорватії» (Vukusic v. Croatia), № 69735/11, § 64; від 12 червня 2018 року у справі «Бєнаровіч та інші проти Литви» (Beinarovic and Others v. Lithuania), № 70520/10, 21920/10, 41876/11, § 140).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ у разі скасування помилково наданих майнових прав принцип «належного урядування» може покладати на державні органи обов`язок діяти оперативно у виправленні їхньої помилки, а також потребувати виплати адекватної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишнім добросовісним власникам (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), № 43768/07, від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine), № 29979/04).
У справі що переглядається апеляційним судом, рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2025 року по справі № 678/1731/24, яке залишено без змін в зазначеній частині постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року, витребувано у добросовісного набувача ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку з кадастровим номером 6823084200:06:011:0012 площею 2,0 га, що знаходиться за межами с.Суслівці, Летичівської селищної ради на території Летичівської селищної територіальної громади Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області.
Право власності на спірну земельну ділянку позивачка набула на підставі договору купівлі-продажу укладеного з ОСОБА_2 , а останній став власником спірної земельної ділянки на підставі рішення 18-ї сесії Летичівської селищної ради №61 від 24.12.2021 року, яке як встановлено рішеннями суду, що мають преюдиційне значення є незаконним, внаслідок чого і витребувано спірну земельну ділянку у позивачки.
З огляду на зазначене, врахувавши наявний склад цивільного правопорушення, а саме незаконність рішення відповідача, настання шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, а також рішення від 04 грудня 2025 року ЄСПЛ у справі "Космацька проти України", постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.06.2026 року у справі №360/773/14- щодо виконання рішення ЄСПЛ «Космацька проти України», колегія суддів вважає що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки як добросовісного набувача буде стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 200 989 грн., саме з органу місцевого самоврядування Летичівської селищної ради.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права підлягають задоволенню.
Рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовну заяву ОСОБА_1 задоволено судовий збір сплачений позивачкою за подання позовної заяви 2009,89 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3014,86 грн., слід стягнути з Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 200989,00 грн.
Стягнути з Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5024,75 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 липня 2026 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко