ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1784/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:
За позовом Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" (м. Київ) 
до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)
про стягнення заборгованості 

Представники:
від позивача: Корнієнко А.Г.;
від відповідача: не з`явився.
СУТЬ СПОРУ:
Акціонерне товариство "Енергетична компанія України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2388368,85грн, з якої: 2289632,38грн основного боргу, 12608,66грн трьох відсотків річних, 63231,49грн пені, 22896,32грн інфляційних втрат. Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії №17 від 16.01.2025 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги за грудень 2025 року.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.04.2026.
16.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також, відповідач просить провести розгляд справи за відсутності його представника.
В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів приймання відповідачем електричної енергії за грудень 2025 року, а також доказів інформування останнього про постачання (закупівлю) електричної енергії за грудень 2025 року. Разом з тим зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області у повному обсязі виконано фінансові зобов`язання, визначені договором №17 від 16.01.2025 щодо оплати позивачу вартості використаної (купованої) електричної енергії згідно вартості та в обсягах, визначених договором, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами. Крім того, просить зменшити розмір штрафних санкцій.
21.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 
В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що позивач не заперечує, що Додатковою угодою №12 від 12.12.2025 сторонами було погоджено очікуваний обсяг постачання електричної енергії у розмірі 5467933,868кВт*год. Водночас за результатами фактичного споживання у грудні 2025 року (468624кВт*год.) відповідно до даних комерційного обліку, загальний обсяг спожитої відповідачем електричної енергії протягом всього строку дії договору становить 5724741,000кВт*год. Таким чином, відповідачем було спожито електричну енергію в обсязі, що перевищує погоджений сторонами плановий показник. Разом з тим, умовами договору та ПРРЕЕ прямо передбачено, що розрахунки між сторонами здійснюються на підставі даних комерційного обліку щодо фактично спожитих обсягів електричної енергії (пункт 4.3 розділу IV ПРРЕЕ). Отже, саме фактичні обсяги споживання, визначені за даними комерційного обліку, є визначальними для здійснення розрахунків між сторонами, а не планові (очікувані) показники, погоджені у додаткових угодах.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.05.2026.
18.05.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.
У судове засідання 21.05.2026 відповідач не забезпечив явку свого представника, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2026 відкладено розгляд справи по суті на 09.06.2026.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
У судовому засіданні 09.06.2026 проголошене скорочене рішення суду.
Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-
УСТАНОВИВ:
На підставі заяви-приєднання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.01.2025 між Акціонерним товариством "Енергетична компанія України" (далі - позивач, постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач, споживач) був укладений договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №17 (далі-договір).
У додатку до заяви-приєднання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.01.2025 були наведені ЕІС-коди точок за об`єктами споживача.
Згідно з пунктом 1.1 договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до пункту 1.2 договору, найменування товару: Електрична енергія, код ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія Єдиного закупівельного словника (далі – товар або електрична енергія). Постачання товару за цим договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії.
Очікуваний обсяг постачання електричної енергії становить 7000000кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.3 договору). 
Пунктом 2.1 договору визначено, що строк (термін) постачання товару: з дати укладення договору до 31.12.2025.
Згідно з пунктом 4.1 договору вартість електричної енергії за цим договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягу постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3 цього договору, та становить: 42527940,00грн (Сорок два мільйони п`ятсот двадцять сім тисяч дев`ятсот сорок гривень 00 копійок), крім того ПДВ грн 8505588,00грн (Вісім мільйонів п`ятсот п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень 00 копійок), всього з ПДВ – 51033528,00грн (П`ятдесят один мільйон тридцять три тисячі п`ятсот двадцять вісім гривень 00 копійок), у тому числі: загальний фонд 40000000,00грн, у т. ч. ПДВ 6666666,67грн; за рахунок відшкодувань коштів 11033528,00грн, у т. ч. ПДВ 1838921,33грн.
Ціна за 1кВт*год електричної енергії за цим договором становить 6,07542грн без ПДВ, 7,290504грн з ПДВ та складається з: закупівельної ціни на ринку електричної енергії, витрат постачальника та його дохідності, регульованого тарифу на послугу передачі електричної енергії.
Постачальник є стороною, відповідальною за баланс своїх показників відповідно до положень "Правил ринку", витрати на врегулювання небалансів на балансуючому ринку електричної енергії покладаються на постачальника і включені до вартості електричної енергії та окремо споживачем не оплачуються.
Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць (пункт 4.3 договору).
Відповідно до пункту 4.5 договору оплата поставленої постачальником електричної енергії за цим договором має бути здійснена споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акта приймання-передачі (акта прийняття-передавання/акта прийому-передачі) споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, про погоджені сторонами умови цього договору, а також можуть містити інформацію щодо адрес, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеці.
Пунктом 4.6 договору визначено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у передбачені договором строки або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи із припинення постачання електричної енергії споживачу, за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у порядку, визначеному ПРРЕЕ та/або ініціювати в односторонньому порядку дострокове припинення дії договору. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, якщо інше, за згодою сторін, не визначено в додатковій угоді до цього договору. При розрахунку пені використовуються розміри облікових ставок НБУ, що діяли у період прострочки, за який сплачується пеня. Санкції сплачуються споживачем на розрахунковий рахунок для оплати пені, вказаний у рахунку на оплату відповідної санкції.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2025, а в частині проведення розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 14.1 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №17 від 16.01.2025 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
Між сторонами також підписано додаток №2 до договору (комерційна пропозиція), додаток №3 до договору (прогнозовані обсяги постачання електричної енергії споживачу) .
Так, відповідно до пункту 1 комерційної пропозицій фактична ціна за 1 кВт*год електричної енергії (Цф) розраховується за підсумками кожного розрахункового періоду (місяця), шляхом укладення додаткової угоди за такою формулою: Цф = (Cрдн + Тосп + Ппост) х k, де: k - урахування ПДВ (у разі, якщо постачальник не є платником ПДВ, у формулі замість 1,2 зазначається 1; Срдн - середньозважена ціна електричної енергії (в грн за 1 кВт*год, без ПДВ) за результатами торгів на ринку електричної енергії "на добу наперед" за відповідний повний календарний місяць, за який здійснюється розрахунок, оприлюднена на офіційному вебсайті "Оператора ринку" (https://www.oree.com.ua); Тосп - ціна (тариф) послуг оператора системи передачі, яка встановлена Регулятором, яка діє для відповідного розрахункового періоду за 1кВт*год без ПДВ; Ппост - розмір надбавки/знижки постачальника за одиницю електричної енергії (розмір надбавки/знижки учасника - переможця торгів (постачальника) - відповідно до його тендерної пропозиції, що не може змінюватись протягом строку дії договору про закупівлю), грн без ПДВ. Надбавка/знижка, що встановлюється учасником - переможцем торгів (Постачальником) у ціні своєї тендерної пропозиції, може бути від`ємною величиною.
Фактичні обсяги поставленої електричної енергії споживачу в грудні 2025 року підтверджуються інформацією, наданою постачальнику операторами системи розподілу, що підтверджується наступними листами: 
- лист від АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії за грудень 2025 року в розмірі – 432893кВт*год; 
- лист №ЕЕДН-09/37 від 13.01.2026 від ВП "Дніпровське регіональне відділення "Енергозбут" філії "Енергозбут" АТ "Укрзалізниця" щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії за грудень 2025 року в розмірі – 11007кВт*год; 
- лист №152/010.01-04 від 16.01.2026 від ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії за грудень 2025 року в розмірі – 24724кВт*год.
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу електричну енергію у кількості 468624кВт*год на суму 4154925,36грн, що підтверджуються актом приймання-передачі електричної енергії за грудень 2025 року №41125121 (а.с. 10 том 1).
Позивач зазначає, що 09.01.2026 останнім було направлено на адресу відповідача супровідний лист №56/26 від 09.01.2026, рахунок №411251219 від 07.01.2026 та Акт приймання-передачі електричної енергії за грудень 2025 року №41125121, які відповідач отримав 16.01.2026 (а.с. 26 том 1).
Як зазначає позивач, відповідач частково розрахувався за фактичний обсяг поставленої (використаної) електричної енергії за грудень 2025 року, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 2289632,38грн.
Зазначене і є причиною виникнення спору.
Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за постачання електричної енергії за договором та нараховані на заявлену заборгованість пеня, три відсотки річних і інфляційні втрати.
Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, що пов`язані з наявністю/відсутністю заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії за договором про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, а також наявністю/відсутністю підстав для стягнення нарахованих до стягнення пені, три відсотки річних і інфляційних втрат.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів (пункт 3 частини першої статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (пункт 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання його зобов`язань.
Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним.
У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Враховуючи визначений контрагентами у пункті 4.5 договору порядок розрахунків за поставлену електричну енергію та приймаючи до уваги її споживання відповідачем і отримання відповідачем примірника акту, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав.
Будь-яких доказів своєчасної оплати відповідачем заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 2289632,38грн згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.
На підставі пункту 4.6 договору за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в загальному розмірі 63231,49грн за загальний період з 24.01.2026 по 31.03.2026.
За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 4.6 договору визначено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у передбачені договором строки або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи із припинення постачання електричної енергії споживачу, за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у порядку, визначеному ПРРЕЕ та/або ініціювати в односторонньому порядку дострокове припинення дії договору. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, якщо інше, за згодою сторін, не визначено в додатковій угоді до цього договору. При розрахунку пені використовуються розміри облікових ставок НБУ, що діяли у період прострочки, за який сплачується пеня. Санкції сплачуються споживачем на розрахунковий рахунок для оплати пені, вказаний у рахунку на оплату відповідної санкції.
Судом не встановлено порушень розрахунку позивачем пені.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.
Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі статті 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення три відсотки річних в загальному розмірі 12608,66грн за загальний період з 24.01.2026 по 31.03.2026 та інфляційні втрати в розмірі 22896,32грн за загальний період з 24.01.2026 по 31.03.2026.
Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат судом порушень не встановлено.
Судом були досліджені всі документи, що знаходяться у справі та надана їм правова оцінка.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру суму пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.
Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.
У пункті 117 постанови Велика Палата Верховного Суду у справі №903/602/24 від 02.07.2025 зазначено, що саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 звернула увагу на те, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
Окрім того, у постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №910/10010/23 зазначалося, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, а також процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
У справі №902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.
Зменшення розміру відсотків річних не може бути застосовано судами як "загальна практика" при розгляді в інших справах питання зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі приписів ст.625 Цивільного кодексу України на рівні мінімально визначеного розміру трьох процентів (пункт 52 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №922/444/24).
Отже, визначені Цивільним кодексом України три проценти річних суд не може зменшити, оскільки це законодавчо встановлений розмір, а правовий висновок Верховного Суду щодо права суду зменшувати проценти річних, нараховані згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, нижче ніж три проценти річних, відсутній.
З урахуванням наведеного, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для зменшення заявленої до стягнення суми трьох відсотків річних, оскільки суд не може зменшити визначений Цивільним кодексом України мінімальний розмір трьох відсотків річних.
Стосовно інших доводів позивача і відповідача суд зазначає наступне.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.
За таких обставин законними й обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 2388368,85грн, з якої: 2289632,38грн основного боргу, 12608,66грн трьох відсотків річних, 63231,49грн пені, 22896,32грн інфляційних втрат.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 28660,42грн покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2388368,85грн, з якої: 2289632,38грн основного боргу, 12608,66грн трьох відсотків річних, 63231,49грн пені, 22896,32грн інфляційних втрат – задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а, ідентифікаційний код: 40108866) на користь Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код: 32984271) 2289632,38грн - основного боргу, 12608,66грн - трьох відсотків річних, 63231,49грн - пені, 22896,32грн - інфляційних втрат, 28660,42грн - витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 18.06.2026.

Суддя В.О. Татарчук