Справа № 560/2554/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

27 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на рапорт позивача від січня 2026 року про переведення з військової служби на підставі п. 82, 112 Указу Президента « Про положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 № 1153/2008 у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення щодо переведення та перевести позивача на підставі підставі п. 82, 112 Указу Президента « Про положення про походження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 № 1153/2008 у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 . У січні 2026 року позивач подав рапорт про переведення його з військової служби через сімейні обставини, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Однак відповідач не розглянув цей рапорт та не надав позивачу відповідь. 
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що у листі-відповіді №1634/6664 від 05.03.2026 зазначено, що відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці звертаються до командирів із службових питань шляхом подання рапорту по команді. Наданий адвокатом документ не може розглядатися як рапорт військовослужбовця, оскільки не поданий ним особисто у встановленому порядку. У разі подання військовослужбовцем відповідного рапорту, оформленого належним чином, його буде розглянуто у встановленому законодавством порядку.
Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що позивач прийнятий у Збройні Сили України на військову службу за контрактом 11 березня 2013 року на підставі наказу начальника озброєння ЗСУ від 20.2.2013 року № 5-ПМ.
На даний час відповідно до довідки форми 5 від 25.07.2025 року вих.№1634/17150 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
В січні 2026 року адвокат Ковальчук М.С., в інтересах ОСОБА_2 подала рапорт з додатками на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , через Міністерство оборони України, в якому просила клопотати перед вищим командуванням про переведення ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_2 на посаду тракториста-машиніста бульдозера відділення інженерної техніки інженерного взводу військової частини НОМЕР_2 .
Підставою переведення ОСОБА_2 з однієї військової частини в іншу є сімейні обставини (особисте прохання), а саме наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, віком до 18 років - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 01.02.2017 року), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 від 15 квітня 2022 року) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 від 22 липня 2025 року).
Позивач вказує, що військова частина НОМЕР_2 , в яку ОСОБА_1 має намір здійснити переміщення (переведення) найбільш наближена до будинку, в якому проживає його cім`я, дружина та діти (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), а тому він зможе у будь-який момент надати їм допомогу та здійснити необхідний догляд.
На поданий запит ОСОБА_1 від 25.01.2026 відповідач листом №1634/6664 від 05.03.2026, який надіслано позивачу зазначив, що відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці звертаються до командирів із службових питань шляхом подання рапорту по команді. Наданий адвокатом документ не може розглядатися як рапорт військовослужбовця, оскільки не поданий ним особисто у встановленому порядку. У разі подання військовослужбовцем відповідного рапорту, оформленого належним чином, його буде розглянуто у встановленому законодавством порядку.
Однак позивач вважає, що станом на дату подання позову, відповіді щодо розгляду рапорту, поданого в інтересах ОСОБА_1 від відповідача не надійшла.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини тринадцятої статті 6 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Згідно з абзацом першим пункту 112 Положення про проходження військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.15 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.
Підпунктами 2 і 3 пункту 82 Положення № 1153/2008 встановлено підстави для призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади.
Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку організації з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за № 1214/42559 (далі Порядок № 531), з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, до наступного прямого командира (начальника).
Відповідно до абзацу двадцять першого підпункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройний Сил України від 31.01.2024 № 40, рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 531 встановлено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Пунктом 2 Порядку № 531 передбачено, що питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, до наступного прямого командира (начальника).
Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 531 усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу (пункт 8 розділу ІІІ Порядку № 531).
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Отже, військовослужбовець, який бажає переміститися по службі в іншу військову частину, може подати такий рапорт на ім`я безпосереднього начальника засобами поштового зв`язку. Водночас відповідний рапорт підлягає розгляду військовою частиною у строк не більше 14 днів із дати надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідної військової частини.
Із процитованого видно, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також з особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника ) та такі мають бути розглянуті.
Суд встановив, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Представник позивач надіслав 25.01.2026 рапорт з проханням перевести позивача з військової служби через сімейні обставини, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, до командира ВЧ НОМЕР_1 , однак через Міністерство оборони України.
Однак, жодних доказів направлення рапорту саме до військової частини НОМЕР_1 чи безпосереднього командира матеріали справи не містять.
Окремого окреслення потребує відповідь військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2026, в якій йдеться про розгляд запиту адвоката від 25.01.2026, який фактично розглянуто відповідачем.
Суд зауважує, що саме по собі направлення рапортів до Міністерства оборони України не може свідчити про безпосереднє звернення позивача до командування військової частини НОМЕР_1 . Звернення до органу вищого рівня не замінює встановленої законом процедури подання рапорту через свого безпосереднього командира або до штабу військової частини.
Таким чином, позивачем не доведено факт звернення безпосередньо до військової частини НОМЕР_1 , що виключає можливість вважати направлений МО України рапорт належним доказом його звернення до військової частини НОМЕР_1 у порядку підлеглості.
Окремо суд зауважує й на те, що позивач не був позбавлений можливості подати рапорт до військової частини в електронній формі за допомогою засобів СЕДО, Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони «Армія+» (включаючи його складові частини) (далі - Державний вебпортал), однак доказів такого звернення суду також не надано.
За відсутності доказів звернення позивача з рапортом від 25.01.2026 до військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави стверджувати про допущення відповідачем бездіяльності щодо їх розгляду. 
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними в цілому, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 ) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук