ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2026 р. справа № 300/8750/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 10 661,01 грн,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі – позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) 03.12.2025 звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення в дохід бюджету податкового боргу в сумі 10 661,01 грн.
Підставою звернення до суду слугує реалізація позивачем приписів пункту 87.11 статті 87, пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, зумовлена бездіяльністю відповідача щодо сплати орендної плати з фізичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачених фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості на загальну суму 10 661,01 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 судова справа №300/8750/25 передана на розгляд головуючому судді Боршовському Т.І. (а.с.14).
З метою встановлення місця реєстрації відповідача судом, засобами підсистеми “Електронний суд” ЄСІТС 04.12.2025 сформовано запит щодо адреси реєстрації ОСОБА_1 (а.с.15 та зворотна сторона). На сформований запит отримано відповідь за №2086287 у якому адреса реєстрації відповідача відповідає відомостям вказаним у позовній заяві.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 відкрито провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.16,17).
Вищевказану ухвалу доставлено до електронного кабінету позивача 08.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.19).
Відповідачем ухвала про відкриття провадження не отримана з незалежних від суду причин, що підтверджується довідкою Укрпошти “адресат відсутній” (а.с.20).
Згідно з частиною 11 статті 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, враховуючи, що вказана ухвала направлялася поштовим відправленням із відміткою “судова повістка”, ця ухвала вважається врученою належним чином.
Враховуючи вищенаведене судом вживалися вичерпні заходи в частині повідомлення ОСОБА_1 в якості відповідача про розгляд адміністративної справи №300/8750/25, однак у визначений судом строк правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 №322, на виконання вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/8750/25, у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Боршовського Т.І. відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 №55-ОС. (а.с.21).
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2026, судову справу №300/8750/25 передано на розгляд судді Тимощуку О.Л. (а.с.22).
Відповідно до довідки начальника відділу документального забезпечення – канцелярія від 27.03.2026 зазначена справа передана судді Тимощуку О.Л. для розгляду – 27.03.2026 (а.с.23).
Ухвалою суду від 01.04.2026 прийнято до судового розгляду адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 10 661,01 грн. Розпочато розгляд справи спочатку (а.с.24, 25).
Вищезазначену ухвалу доставлено до електронного кабінету позивача 01.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.27).
Відповідачем ухвала про призначення до розгляду не отримана з незалежних від суду причин, що підтверджується довідкою Укрпошти (а.с.29).
Згідно з частиною 11 статті 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, враховуючи, що вказана ухвала направлялася поштовим відправленням із відміткою “судова повістка”, ця ухвала вважається врученою належним чином.
Враховуючи вищенаведене судом вживалися вичерпні заходи в частині повторного повідомлення ОСОБА_1 в якості відповідача про розгляд адміністративної справи №300/8750/25, однак у визначений судом строк правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази, суд встановив такі обставини.
Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області визначило ОСОБА_1 податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та орендної плати за землю з фізичних осіб на загальну суму 10 661,01 грн.
Така заборгованість виникла в результаті несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань, а саме: 
орендної плати за землю з фізичних осіб, згідно: 
- податкового повідомлення-рішення від 09.05.2024 №204806-2410-0906 за податковий період 2024 рік на суму 4602,64 грн (а.с.9); 
орендної плати за землю з фізичних осіб у сумі 4536,90 грн, згідно: 
- податкового повідомлення-рішення від 30.05.2025 №306106-2412-0904 за податковий період 2025 рік на суму 579,75 грн, та податкового повідомлення-рішення від 30.05.2025 №306107-2412-0904 за податковий період 2025 рік на суму 3957,15 грн (а.с.8); 
податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості на суму 1 521,47 грн згідно: 
- податкового повідомлення-рішення від 30.05.2025 №0424574-2410-0917 за податковий період 2024 рік на суму 1092,22 грн та податкового повідомлення-рішення від 30.05.2025 №0424573-2410-0917 за податковий період 2024 рік на суму 429,25 грн (а.с.7).
Вищезазначені податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу, однак не отримані ним, з незалежних від контролюючого органу причин, що підтверджується довідками Укрпошти з відміткою: “за закінченням встановленого терміну зберігання” (зворотна сторона а.с.7, зворотна сторона а.с.8, а.с.9 та зворотна сторона).
Також позивачем складено податкову вимогу форми "Ф" від 10.04.2023 за №0000832-1309-0919, про наявність у відповідача станом на 09.04.2023 податкового боргу в сумі 5 731,50 грн (а.с.5). Дану вимогу відповідачем не отримано, з незалежних від контролюючого органу причин, що підтверджується довідкою Укрпошти з відміткою: “адресат відсутній за вказаною адресою” (а.с.6 та зворотна сторона).
Відповідно до довідки про борг за платежами ОСОБА_1 від 14.11.2025 (а.с.4), детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги (зворотна сторона а.с.5), історії недоїмки по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та орендної плати з фізичних осіб (а.с.10,11) за відповідачем обліковується податкова заборгованість в загальній сумі 10 661,01 грн.
У зв`язку із несплатою заборгованості позивач, реалізовуючи свої повноваження, звернувся до суду з метою стягнення податкового боргу.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Суд зазначає, що в цій адміністративній справі суд застосовує приписи Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Стаття 8 ПК України визначає види податків та зборів. В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).
Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.
Статтею 36 ПК України визначено суть податкового обов`язку, згідно з положеннями якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).
Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
У відповідності до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (абзац 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
Відповідно до підпункту 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Кодексу податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).
Згідно із нормами статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 287.1, 287.2, 287.5 статті 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідач не виконав свого обов`язку із сплати орендної плати з фізичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачених фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості на загальну суму 10 661,01 грн.
Відповідно до приписів частини 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 87.1. статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Також пунктом 87.2. статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Враховуючи, що на момент судового розгляду даної справи відповідач не надав суду підтвердження сплати податкового боргу в загальному розмірі 10 661,01 грн. чи доказів оскарження вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, вказана сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно зі змістом частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в цій категорії спорів, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в дохід бюджету податковий борг на суму 10 661 (десять тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 01 (одна) копійка. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ ВП– 43968084;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Суддя  /підпис/ Тимощук О.Л.