Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 

справа № 215/3710/26
номер провадження 2/215/3174/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі:
головуючого судді - Дудікова А.В.
при секретарі - Болдирєвій А.О.
за участю:
представника відповідача, яка приймає
участь в режимі відеоконференції - Рабко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №215/3710/26 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, 
встановив
Описова частина 
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Центральний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, в якій просив стягнути моральну шкоду у розмірі 747 100,80 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 01.12.2005 року по 04.03.2024 року виконував роботу відповідно до трудового договору, працював у шкідливих умовах праці за спеціальністю прохідник на шахті імені «Орджонікідзе» (яку з 01.09.2022 року перейменовано у шахту імені Колачевського) (всього 18 років 3 місяці ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», яке з 01.04.2011 року було перейменовано на ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».
22.10.2025 висновком ВП «Науково-практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» йому встановлено три професійні захворювання: радикулопатія 14, 15, 1 з помірно вираженими статикодинамічними порушеннями хребта на тлі остеохондрозу 2-3 ст., спондилоартрозу 2ст., протрузій дисків на рівні L3-15, грижі диску L5-S1, ускладнених субстенозом хребтового каналу, стійким та вираженим больовим і мязово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); вібраційна хвороба від дії локальної вібрації другої стадії синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, з частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), деф. артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях; Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії, емфізема, легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня.
Відповідно до Акта розслідування причин виникнення професійного захворювання від 20.11.2025, професійні захворювання у ОСОБА_1 виникли через те що, працюючи в підземних умовах шахти імені Колачевського з 01.12.2005 по 04.03.2024 прохідником, виконував весь комплекс гірничих робіт з проходження гірничих виробок кріплення та очисного виймання корисних копалин. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення бурового інструменту внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним перевантаженням. Через недосконалість технологічного устаткування та технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених концентрацій пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та підвищених рівнів виробничої локальної вібрації.
Згідно із витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/26/67/В від 15.01.2026, ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності безстроково. Встановлено 70% втрати працездатності по професійному захворюванню (в тому числі 30% - радикулопатія, 30% - вібраційна хвороба, 10% - хронічний (пиловий) бронхіт, акт П-4 від 22.11.2025р.) безстроково. 
У зв`язку з захворюванням змінився образ і якість життя, через погіршення стану здоров`я він позбавлений можливості повноцінно реалізовувати свої звички та бажання, вести звичний спосіб життя. У повсякденному житті постійно відчуває фізичний біль та страждання, обмеження рухів та стійкий біль у шийному і поперековому відділах хребта, утруднену ходу, заніміння кінцівок, судоми в нижніх кінцівках, загальну слабкість, задишку, болі і оніміння рук. Внаслідок захворювань порушений його звичний спосіб життя, що позбавляє його можливості активно працювати, займатися домашніми справами та улюбленими заняттями. Наявність зазначених негативних проявів свідчить про постійні фізичні страждання, необхідність регулярного лікування та медичного нагляду. Він не може в повній мірі реалізовувати свої життєві звички та бажання, що істотно знижує якість його життя та позбавляє тих життєвих благ, які він мав до моменту виникнення професійного захворювання і втрати працездатності. Через втрату здоров`я йому у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога і усвідомлюючи це, він також зазнає моральних страждань. Після отримання захворювання, постійно відчуває свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими його людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя. Передумовою для поліпшення його стану здоров`я є постійне санаторно-курортне медикаментозне лікування, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Все вищевказане спричинило втрату повноцінного (якісного) життя у віці 52 роки, що також безперечно призвело та надалі призводить до завдання йому моральної шкоди (моральних страждань). Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, а тому, просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 747 100,80 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів.
Ухвалою суду від 18.05.2026 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.06.2026.
20.05.2026 представник відповідача - адвокат Рабко Т.О., через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направила до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 
Також, 20.05.2026 представник відповідача направила до суду клопотання, в яких просила зобов`язати позивача надати інформацію про його банківські реквізити; витребувати матеріали справи №215/1567/26 та 215/1981/26, залишити позов по справі без розгляду.
29.05.2026 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Рабко Т.О., на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.10.2024 зазначено, що у період з 07.03.2022 по 31.05.2023 Позивач був мобілізований на військову службу та не підпадав під вплив шкідливих факторів. Позивач мав можливість реалізувати своє право на вільний вибір виду діяльності, шляхом працевлаштування на іншій роботі з умовами праці, що не пов`язані із впливом на його організм шкідливих виробничих факторів. Позивач звільнився з підприємства Відповідача за власним бажанням (04.03.2024 - у зв`язку з виходом на пенсію), а не за станом здоров`я. Виходячи із змісту витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медична комісія не підтвердила наявність у Позивача захворювання «Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. J44», що зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння). Матеріали справи не містять копію акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 щодо захворювання «J41.0- Простий хронічний бронхіт», що зазначені у п. 17.1.7 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 125/26/67/В від 15.01.2026 номер рішення 125/26/67/Р. Позивач перебував на військовій службі та за цей час міг займатися різними видами діяльності, що могли призвести до виникнення хронічних захворювань. Пунктом 101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що затверджено постановою КМУ від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок 337) визначено, що спеціалізованими профпатологічними закладами охорони здоров`я стосовно кожного хворого складається повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 19. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох робочих днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства (установи, організації), шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), територіальному органу Держпраці, який здійснює державний нагляд (контроль) за підприємством (установою, організацією), територіальному органові Пенсійного фонду України за фактичним місцезнаходженням підприємства (установи, організації), а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я. Відповідно до пункту 105 Порядку 337 після отримання повідомлення за формою П-3 керівник територіального органу Держпраці утворює протягом трьох робочих днів комісію з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представники територіального органу Держпраці (голова комісії), закладу охорони здоров`я, що надає медичну допомогу працівникам підприємства (установи, організації), де працює хворий, або за місцем його проживання (якщо він не працює), роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві (в установі, організації) відсутня), вищого органу профспілки, територіального органу Пенсійного фонду України за фактичним місцезнаходженням підприємства (установи, організації), а також у разі потреби представники інших органів. Згідно із пунктом 107 Порядку 337 розслідування випадку хронічного професійного захворювання (отруєння) проводиться протягом 10 робочих днів після утворення комісії з розслідування. Відповідно до пункту 117 Порядку 337 за результатами розслідування комісія складає акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 (далі - акт за формою П-4) згідно з додатком 21. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), заходи щодо запобігання розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння) та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства. 
З урахуванням зазначеного, відповідач у відносинах з позивачем діяв правомірно, добросовісно, що виключає підстави для відшкодування моральної шкоди.
Відповідач вважає, що сума вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, є значно завищеною. 
За загальним принципом відшкодування шкоди (в тому числі і моральної) розмір відшкодування шкоди має бути не більшим за достатній для розумного задоволення вимог заявника і не має призводити до його навіть неістотного збагачення. 
Вважає, що медичний висновок про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підстави для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи, або медично-консультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. Також вважає, що позивачем не надано висновків лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, які б начебто виникли у нього в результаті професійного захворювання. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують психологічний стан позивача, а тому розмір моральної шкоди, що заявлений до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості. 
У зв`язку з вищезазначеним представник відповідача просив розглянути справу з урахуванням відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позову повністю.
Також, 29.05.2026 представник відповідача направила до суду клопотання про витребування від КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР відомостей, а саме: - найменування хвороби, виникнення якої пов`язано із впливом шкідливих та/або небезпечних виробничих факторів, що стало підставою для визначення відсотка втрати професійної працездатності згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 125/26/67/В від 15.01.2026 номер рішення 125/26/67/Р; - які коди хвороби, що стали підставою для визначення відсотка втрати професійної працездатності згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 125/26/67/В від 15.01.2026 номер рішення 125/26/67/Р згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (МКХ-10); - який відсоток втрати професійної працездатності встановлений по кожному із професійних захворювань згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 125/26/67/В від 15.01.2026 номер рішення 125/26/67/Р.
Позивача у судове засідання, призначене на 16.06.2026 не з`явився, до позову долучено заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Представник відповідача адвокат Рабко Т.О. у судовому засіданні просила у задоволені позову відмовити, з підстав та доводів викладених у відзиві на позовну заяву, поданому до суду.
Мотивувальна частина
Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права
Беручи до уваги те, що позивач використав надане йому ч. 3 ст. 211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності позивача.
Щодо клопотання представника відповідача щодо визнання дій позивача як зловживання процесуальними правами та залишення позову без розгляд, суд зазначає наступне.
У судовому засіданні представник відповідача повідомила, що позивач декілька разів звертався до суду з позовом до відповідача, однак позовні заяви були повернуті позивачу.
Підстави залишення позову без розгляду передбачені ст. 257 ЦПК України.
Разом з тим, судом не встановлено підстав для залишення позову без розгляду, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача, про залишення позову без розгляд, слід відмовити. 
Щодо клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу прийнято до розгляду та відкритого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків. Визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).
Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
Тому судді повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, та гарантувати доступ до правосуддя особам, які діяли добросовісно.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
З огляду на вищезазначене, посилання представника відповідача про необхідність залишення позовної заяви без руху, оскільки останнім не надано інформації про реквізити свого рахунку, мають ознаки надмірного формалізму.
А тому, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , слід відмовити.
Клопотання представника відповідача про витребування доказів, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч.ч 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач скористався наданим йому правом та подав докази разом з поданням позовної заяви, які на його думку доводить ті обставини, які мають значення для справи. 
Окрім того, доказів того, що відповідач звертався для отримання відповідної інформації і у її наданні йому було відмовлено, неможливості самостійно надати докази, матеріали клопотання не містять.
Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював: 03.02.1993 по 21.07.1997 — столяр-станочник, столяр п/о “Кривбасруда”; 25.08.2004 - 01.11.2004 — столяр дільниці шахтної поверхні № НОМЕР_1 шахти імені Орджонікідзе ВАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ»; 01.11.2004 — 01.12.2005 - кріпильник гірничо-підготовчої дільниці № НОМЕР_2 шахти імені Орджонікідзе ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; 01.12.2005 - 04.01.2007 - прохідник підземний гірничо-підготовчої дільниці №2 шахти імені Орджонікідзе ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; 04.01.2007 — 07.09.2011 - прохідник підземний дільниці гірничо-підготовчих та капітальних робіт №25 шахти імені Орджонікідзе. ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; 07.09.2011 - 04.03.2024 - прохідник підземний нарізної дільниці №5 шахти імені Орджонікідзе ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.21-26, 46-49).
У п. 13 Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.07.2025 вказано, що згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі у нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.10.2024 №ПС/3.1/17911-24, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторін виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці прохідника підземно нарізної дільниці №5 шахти імені Колачевського ПРАТ «ЦГЗК» ОСОБА_1 відносяться: 1. по вмісту пилу в повітрі робочої зони – до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»; по рівню вібрації локальної до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». Загальна оцінка - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі» (а.с. 29).
Згідно з п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31.07.2025 ОСОБА_1 встановлено діагноз: 1. Радикулопатія LA, LS, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на тлі остеохондрозу 2-3 ст., спондилоартрозу 2 ст, протрузій дисків на рівні L3- L5, грижі диску 15. 51, ускладнених субстенозом хребтового каналу, стійким та вираженим больовим і м`язовотонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні : періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). М54.1 2. Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативносенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), деф. артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними порушеннями на кистях. Т75.2 3. Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня. 344, що також підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» від 22.10.2025(а.с. 16-19, 21-26).
Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.11.2025, ОСОБА_1 , працюючи в підземних умовах шахти імені Колачевського з 01.12.2005 по 04.03.2024 прохідником, виконував весь комплекс гірничих робіт з проходження гірничих виробок. кріплення та очисного виймання корисних копалин. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби мало Механізації для переміщення бурового інструменту внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним Перевантаженням. Через недосконалість технологічного устаткування та технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації •гірничошахтного устаткування, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених Концентрацій пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та підвищених рівнів Виробничої локальної вібрації.
Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є важкість праці: періодичне перебування в незручній робочій позі 52,3;% часу зміни при допустимому значенні до 25%; перебування у вимушеній позі 10,8 % часу зміни при допустимому значенні до 10%; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 40 кг при допустимому значенні до 30 кг згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248. Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 3 дБ перевищував Допустимий рівень та складав 79 дБ при гранично допустимому 76 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму концентрацію в 3,2 рази і складала 64 мг/м3 при гранично допустимій концентрації 2,0 мг/м3 відповідно до вимог «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», Затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.07.2024 № 1192.
У медичному висновку лікарсько-експертної комісії ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» від 22.10.2025 вказано, що згідно інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 , підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці від 10.10.2024 №ПС/3.1/17911-24 прохідника підземного ПрАТ «Центральний ГЗК» стаж роботи в умовах впливу шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу на робочих місцях складає 17 років 1 місяць, а саме: 01.12.2005-07.03.2022, 31.05.2023-04.04.2024: кремнію диоксид кристалічний за вмісту в пилу від 10% до 70% фіброгенної дії 6,4мг/м3- при нормативному значенні 2,0 мг/м3 496,5% змінного часу - 3-клас 2ступеня, «шкідливі»; " - шум-97ДБА при нормативному значенні 80ДБА - 3 клас 3 ступеня, «шкідливі»; - локальної вібрації 79 дБ при нормативному значенні 76 ДБА 3 клас 1 ступеня, «шкідливі»; важкості праці 3 клас 2 ступеня, «шкідлив 2 - маса вантажу 40 кг при нормативному значенні до 30 кг. -робоча поза незручна 52,3% при нормативному значенні 25% - вимушена робоча поза 10,8% при нормативному значенні до 10%. " 3. ОБЕКТИВНОГО СТАТУСУ Загальний стан середнього ступеня важкості. Задовільної маси тіла. Шкіряні покрови блідево-рожеві, помірний акроціаноз. ЧД 19-20/хв. Дихання затруднено на вдоху та видиху. Перкуторно над легеневими полями легеневий звук з коробковим відтінком. При аускультації дихання везикулярне, дещо послаблене, помірна кількість сухих хрипів. - ЧСС 68/хв. АТ 140/80мм рт.ст. (а.с. 17). 
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 125/26/67/В, дата прийняття рішення 15.01.2026 номер рішення 125/26/67/Р, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безстроково, встановлено 70% втрати працездатності по професійному захворюванню (в тому числі 30%-радикулопатія, 30% - вібраційна хвороба, 10% - хронічний (пиловий) бронхіт, атк П-4 від 22.11.2025 р.) безстроково. Протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва (а.с.34-38).
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України.
Згідно з ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання, встановлено три хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивача у ПрАТ «ЦГЗК», встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою.
Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ЦГЗК», а саме 24 років (загальний), 18 років 03 місяці (за професією), 19 років 06 місяців (у цеху в умовах впливу шкідливих факторів), характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 70% та другу групу інвалідності безстроково, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, зміну способу життя позивача та його якість, постійне відчуття підвищеної втоми, задишку, хрипи під час видиху, утруднене дихання, постійний біль та дискомфорт. 
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнає порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку.
Також, суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про витребування від КНП «Криворізька міська лікарня №16» КМР інформації та витребування матеріалів справ №215/1567/26 та 215/1981/26, оскільки, представником не було зазначено, що отримати дані докази не надалося можливим.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 560 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Також, суд зазначає, що задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, визначає суму без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець, тому суд, задовольняючи вимоги про стягнення зазначених сум на користь особи, визначає такі суми без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19.
Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Висновки за результатом розгляду позовної заяви
З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. Стягнути з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 560 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Щодо судових витрат
Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 5 600 грн згідно до приписів Закону України «Про судовий збір».
На підставі ст. 43 Конституції України, ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
у х в а л и в
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 560 000,00 грн (П`ятсот шістдесят тисяч гривень 00 копійок) без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 5 600,00 грн (П`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) на користь держави.
В задоволені решти позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00190977, місцезнаходження за адресою: 50066, м. Кривий Ріг, Покровський район.
Повний текст судового рішення складено 22 червня 2026 року.

Суддя