Справа № 357/10657/25
Провадження № 2/357/1706/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором –
В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.
30.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №686306341 на суму 11300,00 гривень.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Z9V2CV63.
Перед укладенням Кредитного договору відповідачка з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: 
- перейшла на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, 
- зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, 
- за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, 
- пройшла належну перевірку (верифікацію), 
- ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, 
- отримала на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання Кредитного договору, 
- надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання Кредитного договору.
Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.
Згідно з умовами Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 11300,00 гривень 30.07.2019 року на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку вона вказала у заявці при укладенні Кредитного договору.
28.11.2018 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги №55 від 03.12.2019 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», на виконання Договору факторингу, підписали Реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до Договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 року, за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40118,12 гривень.
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідачки за Кредитним договором.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 41648,72 гривень, яка складається з: 
11299,10 грн - заборгованість по тілу кредиту; 
19040,89 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 
11308,73 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №686306341 від 30.07.2019 року у розмірі 40118,12 гривень (без врахування заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 11308,73 гривень) та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Рух справи. Позиції сторін.
18.07.2025 року ухвалою суду дану позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків (т.1 а.с. 178-179).
Судом направлено запит до відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про реєстрацію місця проживання з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача та 08.09.2025 року судом отримано відповідь, згідно з якою ОСОБА_2 змінила прізвище 25.01.2022 року на « ОСОБА_3 » (т.1 а.с. 189).
10.09.2025 року ухвалою суду, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, було відкрито провадження по даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію та документи щодо підтвердження/спростовування факту виплати позивачем відповідачу кредитних коштів (т.1 а.с. 190-191).
16.10.2025 року до канцелярії суду надійшли від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувані судом інформація та документи (т.1 а.с. 205).
07.10.2025 року до канцелярії суду позивачем було подано письмове пояснення (заперечення), у якому остання просила суд перевірити розрахунок позивача, зменшити розмір стягнення до суми фактично отриманого кредиту, відмовити у стягненні неправомірно нарахованих відсотків, штрафів і пені. Зазначила, що фактично кредитним коштами користувався її колишній чоловік, вона особисто ними не користувалася. Окрім того вона не підписувала жодних додаткових угод про зміну ставки або пролонгацію договору. Зауважила, що вона не погоджується з нарахованим відсотками, пенею та штрафами, оскільки їхній розмір є завищеним. Просила врахувати, що вона є розлученою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ніде не працює, у зв`язку із чим її матеріальне становище є складним (т.1 а.с. 195).
13.10.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на пояснення позивача, у яких остання зазначила, що матеріали даної справи містять належні та допустимі докази на підтвердження як факту укладення між сторонами кредитного договору так і отримання відповідачем кредитних коштів від відповідача. Окрім того відсотки за користування кредитом нараховано у межах строку кредитування (т.1 а.с. 217-228).
13.11.2025 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності, у якій остання просила суд застосувати до даного спору строки позовної давності та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог (т.1 а.с. 208-212).
18.11.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності (т.1 а.с. 232-235).
25.11.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача було подано клопотання про витребування доказів, у якому остання просила суд витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розгорнуту та деталізовану виписку по рахунку НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), відкритому на ім`я ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 30.07.2019 року до 03.12.2019 року (т.1 а.с. 240-241).
25.11.2025 року ухвалою суду витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розгорнуту та деталізовану виписку по рахунку НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), відкритому на ім`я ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 30.07.2019 року до 03.12.2019 року (т.1 а.с. 247).
19.12.2025 року до канцелярії суду надійшли від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувані судом інформація та документи (т.2 а.с. 5-7).
05.05.2026 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача було подано клопотання про витребування доказів, у якому остання просила суд витребувати у позивача письмові оригінали: Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» з додатками до цих договорів (т.2 а.с.22-24).
06.05.2026 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника позивача про витребування доказів. У запереченнях остання зазначила, що відповідач не надала жодних доказів для отримання даних доказів самостійно та підтвердження того, що витребувані докази знаходяться саме в позивача (т.2 а.с. 29-32).
Судові засідання у даній справі неодноразово відкладалися за клопотанням сторони відповідача, а також задля витребування доказів (т.1 а.с.196, т.2 а.с. 4, 13-14).
У судові засідання сторони не з`явилися, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі (т.1 а.с. 14).
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини, встановлені судом.
30.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №686306341 на суму 11300,00 гривень (т.1 а.с. 39, 53-55).
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Z9V2CV63.
Перед укладенням Кредитного договору відповідачка з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: 
- перейшла на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, 
- зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, 
- за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, 
- пройшла належну перевірку (верифікацію), 
- ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, 
- отримала на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання Кредитного договору, 
- надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання Кредитного договору.
Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Строк дії Кредитного договору визначено в п. 1.3. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів. 
Згідно з п. 1.4. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 0,59 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (далі– «Процентна ставка»), починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. 
Відповідно до п. 3.3. у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 1,3% (одна ціла три десятих відсотки) від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення Заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення Заборгованості за Кредитом.
Відповідно до п. 4.3. сторони погоджуються що проценти, нараховані згідно п. 4.2 Договору після закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору, є процентами що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 11300,00 грн. (сума виданого кредиту)* 30 (строк Кредиту)* 0,59 (процентна ставка)/100= 2000,1 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів) 2000,1/30=66,67 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 30.07.2019 року – 29.08.2019 року.
Згідно з додатком №1 до договору №686306341 від 30.07.2019 року розмір відсотків за період з 30.07.2019 року – 29.08.2019 року становив 2000,10 гривень (т.1 а.с. 56).
Як зазначає сам позивач, 29.08.2025 року відповідач сплатив 0,90 гривень за тіло кредиту, та 2000,10 гривень за відсотки за кредитом, чим погасив чистину заборгованості.
Тобто відсотки за період з 30.07.2019 року – 29.08.2019 року в розмірі 2000,10 гривень були сплачені відповідачем.
29.08.2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали додаткову угоду до Договору № 686306341 від 30.07.2019 року, якою продовжили строк кредиту на двадцять дев`ять днів, тобто до 27.09.2019 року. Таким чином, нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 11299,10 грн. (сума виданого кредиту)* 1,18 (процентна ставка) = 133,33 (сума нарахованих відсотків згідно п. 3 Додаткової угоди до договору №686306341 від 30.07.2019 року), що здійснювалось за період 30.08.2019 року – 27.09.2019 року.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір відсотків за користування кредитом за період з 30.08.2019 року – 27.09.2019 року становить 3866,57 гривень (т.1 а.с. 60-63).
Відповідно до п. 4.2. Сторони погоджуються що у випадку користування Позичальником Кредитом понад строк, встановлений п.1.3 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.1.4 – 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь період фактичного користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 Договору. 
Нарахування відсотків в період з 02.10.2019 року по 03.12.2019 року здійснювалося позивачем за наступною формулою: 11 299,10 * 1,70/100 = 192,08 грн на день. 
Факт перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 11300,00 гривень за договором №686306341 від 30.07.2019 року підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №б/н за період з 30.07.2019 року по 04.08.2019 року (т.1 а.с. 205, т.2 а.с. 6-7).
05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», на виконання Договору факторингу, підписали Реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до Договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 року, за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40118,12 гривень.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти. 

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 1054 ЦК Украі?ни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Дані норми свідчать про те, що обов`язок позичальника щомісячно виплачувати проценти до дня повернення позики у разі відсутності іншої? домовленості сторін, може бути застосований? лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 
- електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Висновки суду.
Судом встановлено та відповідачем не оспорювалося, що 30.07.2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №686306341 на суму 11300,00 гривень (т.1 а.с. 39, 53-55).
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Z9V2CV63.
Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З урахуванням наведених вище норм чинного законодавства України слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 року у справі №234/7159/20 (провадження № 61-18967св20).
Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання відповідача на те, що вона не укладала кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
У свою чергу, доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані Позивачем для укладення кредитного договору від його імені, Відповідачем до суду не надані. При цьому, як убачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. 
Факт перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 11300,00 гривень за договором №686306341 від 30.07.2019 року підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №б/н за період з 30.07.2019 року по 04.08.2019 року (т.1 а.с. 205, т.2 а.с. 6-7).
Строк дії Кредитного договору визначено в п. 1.3. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів.
Згідно з додатком №1 до договору №686306341 від 30.07.2019 року розмір відсотків за період з 30.07.2019 року – 29.08.2019 року становив 2000,10 гривень (т.1 а.с. 56).
Як зазначає сам позивач, 29.08.2025 року відповідач сплатив 0,90 гривень за тіло кредиту, та 2000,10 гривень за відсотки за кредитом, чим погасив чистину заборгованості.
Тобто, розмір тіла кредиту, який необхідно було сплатити позивачу становив 11299,10 гривень, а відсотки за користування кредитом за період з 30.07.2019 року – 29.08.2019 року в розмірі 2000,10 гривень були повністю сплачені відповідачем.
29.08.2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали додаткову угоду до Договору № 686306341 від 30.07.2019 року, якою продовжили строк кредиту на двадцять дев`ять днів, тобто до 27.09.2019 року (т.1 а.с. 57).
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір відсотків за користування кредитом за період з 30.08.2019 року – 27.09.2019 року становить 3866,57 гривень (т.1 а.с. 60-63).

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16.

Матеріали справи не містять доказів пролонгації договору № 686306341 від 30.07.2019 року на період з 28.09.2019 року до 03.12.2019 року. Хоча за вказаний період позивачем нараховано відповідачу відсотки за користування кредитом.
З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11299,10 гривень та відсотки за користування кредитом в розмірі 3866,57 гривень, а всього стягнути 15165,67 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Клопотання представника відповідача про витребування у позивача оригіналів договорів факторингу з додатками до цих договорів суд відхиляє, оскільки таке клопотання заявлено з порушенням ч.2 ст. 84 ЦПК України, а саме нею не надано жодних доказів на підтвердження неможливості отримання даних доказів самостійно, а також підтвердження того, що витребувані докази знаходяться саме в позивача.

Щодо заяви представника відповідача про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності суд зазначає наступне.
Застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Тобто позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16.
Згідно з ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком (припинення дії), а й певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За загальним правилом перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). У даному випадку перебіг позовної давності починається з часу, коли Позивач здійснив виплату потерпілій особі.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, який тримає на момент ухвалення цього судового рішення.
Згідно пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.
Відтак, посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні з цим позовом, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом також встановлено, що позивач хоча і зазначає у тексті позовної заяви про заборгованість відповідача по штрафними санкціями (пеня, штрафи) в розмірі 11308,73 гривень, утім, вимогу про стягнення цієї суми з відповідача у резолютивній частині позовної заяви не заявляє (т.1 а.с. 11, 14). Отже, правову оцінку незаявленій позовній вимозі суд не надає. 

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами та витребуваних судом доказів.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень, які документально підтверджені (т.1 а.с. 187). 
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 15165,67 гривень, що становить 49,99% від суми заявленого розміру, то з урахуванням принципу пропорційності, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 1210,95 гривень (2422,40 гривень х 49,99%).

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду: Договір правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року; Додаткову угоду №25770556881 до Договору правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг за Договором правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року на суму 7000,00 гривень.
Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
У зв`язку із задоволенням позову на 49,99%, заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 7000,00 гривень підлягають задоволенню частково - з відповідача на користь позивача необхідно стягнути такі витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у сумі 3499,30 гривень.

3. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором №686306341 від 30.07.2019 року у розмірі 15165,67 гривень (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят п`ять гривень 67 копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1210,95 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3499,30 гривень, а всього стягнути 4710,25 гривень (чотири тисячі сімсот десять гривень 25 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: вулиця Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, місто Київ, 01024. Код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 30.06.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров