Справа № 450/1765/26 Головуючий у 1 інстанції: Дорош Н.Б. 
Провадження № 33/811/1003/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Могілевець Оксани Сергіївни на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 665,60 гривень судового збору в дохід держави.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 06 квітня 2026 року о 03 год. 55 хв. в с. Підберізці, на вул. Галицькій,1, Львівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки SEAT Alhambra н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного спяніння. Огляд на стан наркотичного сп’яніння проводився в медичному закладі за адресою м. Львів, вул. Кульпарківська, 95, що підтверджується висновком лікаря №000390 від 06 квітня 2026 року. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника  ОСОБА_2  – адвокат Могілевець О.С. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що ОСОБА_1 не отримував судової повістки в судове засідання, у тому числі шляхом повідомлення у додаток Viber, а станом на дату розгляду справи він перебував у місці розташування військової частини в зоні бойових дій, та, незважаючи на це, суд розглянув справу про притягнення ОСОБА_1 за його відсутності, чим порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист. Вважає, що порушення судом першої інстанції вимог статті 268 КУпАП є безумовною підставою для скасування судового рішення. Крім цього, апелянт стверджує, що жоден доказ, досліджений судом, не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Звертає увагу, що працівники поліції 06 квітня 2026 року були викликані працівником АЗС у зв`язку з хуліганськими діями відносно нього іншої особи, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок цієї події ОСОБА_1 знаходився у стані сильного стресу, враховуючи також отриману на фронті травму внаслідок осколкового поранення.
Просить поновити строк апеляційного оскарження, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся у відсутності правопорушника, а з текстом постанови ознайомився 18 травня 2026 року; оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Могілевець О.С., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися, правопорушник про причини неявки не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, проте, адвокат Могілевець О.С. подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Могілевець О.С. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 633218 від 06 квітня 2026 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 квітня 2026 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000390 від 06 квітня 2026 року; рапортом працівника поліції; відеозаписом події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №633218 від 06 квітня 2026 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи адвоката Могілевець О.С. в частині недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Що стосується тверджень адвоката в апеляційній скарзі в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у відсутності правопорушника, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені його права поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі його в апеляційному розгляді на який останній також не з`явився. 
Таким чином, покликання адвоката Могілевець О.С. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Могілевець О.С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Могілевець О.С. залишити без задоволення, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   Галапац