Справа № 932/4849/25 
Провадження № 2/932/1890/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Потоцької С.С., 
за участю секретаря судового засідання - Карапиш А.М.,
позивача- ОСОБА_1 ,
представника позивача-Волторніста С.М.,
представника органу опіки та піклування-Михайлець В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області
як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-,
ВСТАНОВИВ:
Позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити  ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб з відповідачем не укладався. Починаючи з листопада 2014 року, вони припинили спільне проживання, та позивач разом з сином переїхала до іншого місця проживання, де проживала до лютого 2022 року. Відповідач постійно ухилявся від сплати аліментів. Рішенням суду з нього стягнуті аліменти на утримання сина. За період з 01.05.2024 та по 01.01.2025 взагалі кошти на утримання сина не перераховує. Після того, як вони почали проживати разом відповідач припинив цікавитися сином, не піклується про нього, про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує харчування, не спілкується з дитиною. Всю турботу про виховання дитини, утримання дитини взяла на себе позивач та її чоловік, що, на думку позивача, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування батьківськими обов`язками. 
Ухвалою від 22.09.2025 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначені судові засідання.
Протокольною ухвалою від 08.04.2026 закрито підготовче засідання, розгляд справи призначений по суті.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. 
Відповідач у судове засідання не з`явися, відзив на позов до суду не надав, про причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.
Представник третьої особи виконавчий комітет Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області просила позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав.
У судовому засіданні оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 11.06.2026.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що зазначено у свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 03.08.2011, актовий запис № 420. 
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 06.12.2016 справа № 226/1880/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 06.10.2017. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_6 . 
За довідкою від 23.01.2025 № 22.25-33/73698796 Авдіївсько-Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області ОСОБА_7 не отримує аліментів з ОСОБА_2 за період з 01.05.2024 по 01.01.2025 за виконавчим листом № 2/226/799/2016 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зареєстрована як внутрішньо переміщена особи у АДРЕСА_1 , про що зазначено у довідці про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 01.08.2022 № 1616-7001384863.
В Акті обстеження про факт проживання від 03.02.2025, який затверджений міським головою Заводської міської ради, вказано, що позивач проживає у м.Заводське разом з дітьми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . 
У характеристиці, яка видана Заводським ліцеєм № 2, від 05.02.2025, на ОСОБА_3  зазначено, що мати підтримує контакт з класним керівником по телефону та з`являється до школи на його прохання. 
У поданому до суду витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Заводської міської ради від 06.10.2025 вказано, що батько дитини- ОСОБА_12 не проживає з сім`єю з 2016 року. На даний час фактичне місце проживання батька не відоме. Громадянин ОСОБА_2 останнім часом не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться його станом здоров`я, умовами проживання та забезпечення речами. Батько не бачиться з дитиною, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, на телефонні дзвінки не відповідає, місце свого перебування не повідомляє. У зв`язку з недостатністю інформацією про ОСОБА_2 вважає недоцільним позбавлення його батьківських прав. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що є внутрішньо переміщеної особою з м. Харкова. ОСОБА_14 у м. Заводське у 2022 році. Ніколи не бачила відповідача, завжди думала, що ОСОБА_15 (чоловік позивачки) є батьком дитини. Він постійно опікується дитиною, водить на футбол. Дитина до нього тягнеться.
У судовому засідання опитана дитина ОСОБА_12 сказав, що мешкає з папою ОСОБА_15 , сестрами та мамою. Навчається у школі посередньо, папа ОСОБА_15 завжди допомагає йому з навчанням. З папою ОСОБА_15 мешкають давно. 
У судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідач взагалі не цікавиться життям сина, не телефонує, не вітає з днем народження та іншими святами. Дитина фактично не знає батька, останній свідомо ухиляється від виховання дитини.
Відповідач надав заяву, в якій підтвердив, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається його вихованням, не спілкується з ним навіть через мобільний зв`язок.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України).
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом майже півтора року не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних з`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини.
Пунктом 16 Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 у справі № 214/5134/22 виснував, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і матір`ю (батьком) конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав.
Позивач пов`язує необхідність позбавлення відповідача батьківських прав з обставинами щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Слід розуміти, що поняття ухилення від виконання обов`язку і невиконання обов`язку не є тотожними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього.
Відповідач доводи позивача щодо ухилення від виконання батьківських прав підтвердив. Суд враховує, що на засіданні комісії органу опіки та піклування не встановлено відомостей щодо відповідача, що унеможливило надання висновку. Суд зазначає, що зазначена обставина також свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських прав, адже орган опіки та піклування вжив заходів щодо з`ясування думки відповідача.
Також суд враховує, що представник органу опіки та піклування просив позов задовольнити, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Жодних доказів на підтвердження бажання відповідача брати участь у вихованні, навчанні, підтримання здоров`я, дозвіллі дітей продовж судового розгляду матеріали справи не містять.
Відтак, суд вважає доведеним, що відповідач умисно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не піклується про фізичний і духовний його розвиток, не цікавиться навчанням та станом здоров`я, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, оскільки не спілкується з ним. Також відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дитини.
Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин між дітьми та батьком, що є найважливішою складовою поняття "сімейне життя", у суду відсутні підстави вважати, що анулювання юридичного зв`язку між батьком і дитиною негативно вплине на ці відносини.
Отже, позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини не суперечить її інтересам, з огляду на відсутність батька в його житті та невиконання ним батьківських обов`язків, тому за обставин цієї справи позбавлення відповідача батьківських прав буде здійснено згідно із законом (п. 2 частина перша ст. 164 Сімейного кодексу України) та спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету, і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
Аналогічні за змістом правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 490/3580/21 (провадження № 61-4197св25).
Отже, беручи до уваги встановлені за результатами судового розгляду обставини щодо свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17.
Відтак суд вважає, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини.
Щодо розподілу судових витрат. 
Згідно зі ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211, 20 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав-задовольнити.
Позбавити  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження- м. Димитров. 
Стягнути з  ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 (зареєстрована); АДРЕСА_1 (фактична адреса);
Представник позивача ОСОБА_16 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса:АДРЕСА_4 
Виконавчий комітет Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області як орган опіки та піклування, адреса: Полтавська обл., Миргородський район, м. Заводське, вул. Полтавська, 4/16

Суддя         С.С.Потоцька