Справа № 202/2737/26
Провадження № 2-а/202/45/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., представника позивача – адвоката Мальцева В.П., представників відповідача Журавльова О.С., Шкуріна Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року позивач в особі свого представника – адвоката Мальцева В.П. звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
В своєму позові позивач зазначає, що він, ОСОБА_1 , є директором Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ». 
16 січня 2026 року ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» отримано лист за вих. № 4/25-15 від 12.01.2026 року від Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про здійснення заходів з оповіщення, в якому зазначено, що на виконання рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 16.01.2024 № 1-16/1 Лівобережна адміністрація направляє розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.01.2026 року № 6312516, 6312517 про здійснення оповіщення та забезпечення прибуття військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ», а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.01.2026 року о 09.00 годині для уточнення даних.
16 січня 2026 року за вих. № 9 ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» на вищезазначений лист направлено відповідь начальнику Індустріального районного у м. ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням, що в розпорядженнях від 03.01.2026 року №№ 6312516, 6312517 зазначені підстави виклику військовозобов`язаних до ТЦК та СП, які не визначені чинним законодавством, а отже не підлягають виконанню, спираючись на положення п. 2 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, згідно з яким призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів. 
23 лютого 2026 року позивач отримав повідомлення про розгляд стосовно нього справи про адміністративне правопорушення як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Між позивачем і адвокатом ОСОБА_4 був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання по наданню правової допомоги.
11.03.2026 року адвокатом Мальцевим В.П. було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з занятістю у судовому процесі по іншій справі. 
Всупереч цьому 13.03.2026 року справу про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно нього, ОСОБА_1 , було розглянуто без його присутності та без присутності його представника, та винесена постанова № 1896 від 13.03.2026 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 34 000,00 гривень. 
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення директор Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» ОСОБА_1 , як посадова особа підприємства, не надіслав копію наказів (розпоряджень) про оповіщення військовозобов`язаних та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення працівника до ТЦК та СП, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена у його відсутність. 
У постанові зазначено, що він був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, на розгляд справи не з`явився та про причини неявки не повідомив, що не відповідає дійсності.
Зазначену постанову позивач отримав поштою 19 березня 2026 року. 
Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена безпідставно та з порушенням процесуального порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення й процесуальних прав, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю. 
Згідно з вимогами статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. 
Водночас надіслане 11 березня 2026 року його адвокатом клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із занятістю у судовому процесі по іншій справі було залишено поза увагою, чим порушено право на захист, внаслідок чого протиправно притягнуто до відповідальності та не надано право надати пояснення, заявити клопотання та навести відповідні докази. 
Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 Станіслав Дейнега, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечив можливості реалізації прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП. 
На думку сторони позивача, вказані процедурні порушення, зокрема такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Крім того, вважали, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Звертали увагу, що згідно з абзацом 7 частини 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підприємства, установи і організації зобов`язані: забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин. 
Згідно з п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352), щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціально підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;
- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);
- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаним та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.
Відповідно до п. 2 Додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Тобто метою виклику до ТЦК та СП є взяття на військовий облік, проходження медичного огляду (ВЛК), уточнення персональних даних, військово-облікових документів або призов на військову службу під час мобілізації. Чинним законодавством України не передбачено такої мети виклику до ТЦК та СП як уточнення даних. 
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. 
Таким чином, виходячи з вищевказаних норм Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», всю інформацію про військовозобов`язаних можливо отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ РТЦК та СП в електронному вигляді. 
Відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами. 
Наголошували на тому, що в даному випадку відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, оскільки розпорядження про оповіщення не містить обов`язкового зазначення мети виклику військовозобов`язаного, а тому не породжує юридичних наслідків. Розпорядження не відповідає вимогам, у такому разі відсутній складу адміністративного правопорушення, оскільки оповіщення не було належним. Отже, його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не доведена.
За цих підстав позивач просив поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 1896 від 13.03.2026, визнати вказану постанову протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 березня 2026 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в судовому засіданні за участю сторін. 
До початку розгляду справи відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі представника Шкуріна Я.С. був поданий відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що 03.01.2026 на адресу Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» (код ЄДРПОУ 13437402) було направлено розпорядження № 6312517 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09-00 год. 19.01.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Директор ПрАТ «ТЕХМАШ» Коломоєць Олександр Олександрович як посадова особа підприємства своїм листом № 9 від 16.01.2026 (вх. № 485 від 27.01.2026) повідомив про відмову від виконання розпорядження.
21.02.2026 року рекомендованим відправленням № R49 10011496327 на адресу ПрАТ «ТЕХМАШ» директору Коломойцю О.О. було надіслано повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який відбудеться 13.03.2026 о 10-00. 
Відповідно до повідомлення про вручення вказане рекомендоване відправлення отримано 23.02.2026.
13.03.2026 року о 10-00 годині директор ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» Коломоєць О.О. на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився, про причини неявки не повідомив. 
Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема, забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою-п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів. 
Пунктом 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487 встановлено, що цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів підприємствами незалежно від підпорядкування і форми власності.
Пунктом Порядку 1487 передбачено, що у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані зокрема: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
В порушення вимог законодавства директор ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» Коломоєць О.О. як посадова особа підприємства не надіслав копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення свого працівника.
Приймаючи до уваги, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України від 24.02.2022 року введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, які діють на теперішній час, директор Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» ОСОБА_1 порушив абз. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487, тобто допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 
Оскільки позивач отримав від ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомлення про розгляд справи, в розумінні пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 5 березня 2009 року, позивач належним чином був повідомлений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також про результат розгляду справи 13.03.2026 за його відсутності. 
Клопотання адвоката Мальцева В.П. про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з занятістю у судовому процесі по іншій справі не надходило.
Щодо покликання позивача на нескладення протоколу про адміністративне правопорушення, то звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних документів про отримання особою виклику. 
Згідно з ч. 8 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. 
Отже, нескладення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно позивача відповідає вимогам КУпАП. 
На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 . 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Мальцев В.П. адміністративний позов підтримав та наполягав на його задоволенні.
Представники відповідача Журавльов О.С. і Шкурін Я.С. у судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у відзиві на позов, та просили відмовити в його задоволенні. 
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Судом установлено, що 03 січня 2026 ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» (код ЄДРПОУ 13437402), керівником якого є Коломоєць Олександр Олександрович, було направлено розпорядження № 6312517 про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 19.01.2026 о 09-00 військовозобов`язаного, який перебуває на військовому обліку в ПрАТ «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ», - ОСОБА_2 . 
16 січня 2026 року директор ПрАТ «ТЕХМАШ» ОСОБА_1 було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_1 лист, яким повідомлено, що в розпорядженні № 6312517 метою оповіщення/виклику зазначені підстави, які не визначені чинним законодавством, тому таке розпорядження не підлягає виконанню. 
21 лютого 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 було надіслано повідомлення № 3 про розгляд стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, яке відбудеться 13.03.2026 о 10-00.
Зазначене повідомлення отримано позивачем 23 лютого 2026 року. 
Між ОСОБА_1 та адвокатом Мальцевим В.П. 10 березня 2026 року був укладений договір про надання правничої допомоги в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12 березня 2026 року адвокатом Мальцевим В.П. було надіслано на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Клопотання адвоката обґрунтовано тим, що він як представник Коломойця О.О. не має можливості з`явитися у призначений час у зв`язку з зайнятістю у судовому процесі по справі № 554/15649/25, яка розглядається у Глибоцькому районному суді Чернівецької області, тому просив перенести розгляд справи про адміністративне правопорушення та повідомити його про нову дату та час розгляду.
13 березня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була винесена постанова № 1896, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. 
Згідно з цією постановою директор Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» (код ЄДРПОУ 13437402) ОСОБА_1 відмовився виконати розпорядження № 6312517 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 
Не погодившись із цією постановою, ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до суду з адміністративним позовом. 
При вирішенні адміністративного спору, суд керується тим, що згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки підприємств, установ і організацій, серед яких обов`язок забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів; сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин тощо.
Відповідно до вимог пункту 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 13) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденним строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;
- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю);
- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.
Згідно з п. 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування:
- видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання;
- організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис;
- здійснюють на підприємстві (в установі, організації) інформаційне забезпечення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації;
- повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства;
- забезпечують прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від підприємства (установи, організації) до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або військових частин чи звільнення їх від виконання обов`язків з урахуванням часу, необхідного для прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та у разі потреби часу на зворотній шлях;
- невідкладно інформують відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.
Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з матеріалами справи позивач не виконав розпорядження начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо оповіщення військовозобов`язаного працівника, посилаючись на те, що метою оповіщення (виклику) зазначені підстави, які не визначені чинним законодавством. 
З огляду на це відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Водночас суд вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законною з огляду на наступне: 
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
У рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. 
Отже, право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з частиною 1 статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. 
Відповідно до усталеної практики у справах щодо України поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення та його кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).
Європейський суд з прав людини у справі «Бартая проти Грузії» (заява №10978/06) дійшов висновку, що відмова суду перенести засідання за клопотанням адвоката, що брав участь у іншому процесі, та розгляд справи без захисника є порушенням ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У даному випадку, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач послався на те, що позивач не виконав розпорядження № 6312517 про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язаного працівника ОСОБА_7 , а також, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, причину неявки не повідомив.
Разом із тим, суд звертає увагу, що між ОСОБА_1 і адвокатом Мальцевим В.П. був укладений договір про надання правничої допомоги в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Адвокатом завчасно, а саме 12 березня 2026 року, було надіслано на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення з підстав зайнятості в іншій справі, яка розглядається у Глибоцькому районному суді Чернівецької області.
Зазначене клопотання було підписано електронним підписом, що підтверджується відповідним протоколом. 
До клопотання долучені належні докази зайнятості адвоката в іншій справі. 
При цьому представниками відповідача не заперечувалося, що адреса електронної пошти, на яку представником позивача надіслано відповідне клопотання, є офіційною електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Об`єктивних підстав для висновку про зловживання адвокатом своїми правами немає. 
Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Між тим, представники відповідача, заперечуючи в судовому засіданні проти позову, не надали допустимих і достатніх доказів неподання представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення через його зайнятість в іншій справі.
Суд ураховує, що позивач виявив бажання скористатися правничою допомогою під час розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить укладений між ним і адвокатом договір і подання адвокатом відповідного клопотання, в якому він просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 13.03.2026, повідомивши про наступну дату та час. 
Натомість відповідачем не було вжито заходів для реалізації позивачем свого права на отримання правової допомоги.
Суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було порушено право позивача на захист, так як позивачу не було забезпечено можливість реалізації права на захист і позивач не мав об`єктивної можливості скористатися правовою допомогою захисника та самостійно реалізувати свої права з огляду на те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався. 
В даному випадку закон (ч. 6 ст. 258 КУпАП) хоча формально й дозволяє здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, проте це не може нівелювати саму процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності.
Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).
У постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 640/16220/16-а також зроблений висновок, що порушення права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, і порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
При цьому надання оцінки підставам позову та дослідження змісту встановлених порушень у такому випадку не вимагається, оскільки невиконання суб`єктом владних повноважень вимог КУпАП щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для висновку про визнання протиправними рішень, прийнятих із порушенням такої процедури.
Згідно з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові по справі № 524/9827/16-а від 18.02.2021 року, ненадання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, законних підстав для прийняття 13.03.2026 року за відсутності адвоката позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не було.
Такі дії відповідача порушили права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і, відповідно, порушили порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною і достатньою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження представників відповідача про те, що позивач не виконав розпорядження, що свідчить про наявність у його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд вважає такими, що не доводять правомірність оскаржуваної постанови № 1896 від 13.03.2026 року, оскільки належна реалізація позивачем прав, передбачених статтею 268 КУпАП, в тому числі участь його адвоката, могла вплинути на прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень рішення у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи не спростування відповідачем порушення прав позивача як особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, суд доходить до висновку про недотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
При цьому, оскільки відповідно до приписів статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався і такий порядок розгляду справи не може бути змінений судовим рішенням, суд вважає, що підстави для направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд відсутні та провадження у справі слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
Виходячи з вищевикладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 за № 1896 від 13.03.2026 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
При вирішенні питання про розподіл судових втрат, суд керується тим, що відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Отже, оскільки адміністративний позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань понесені витрати по сплаті судового збору у вищевказаному розмірі.
Керуючись ст. 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 за № 1896 від 13.03.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 25 травня 2026 року. 

Суддя Наталія Марченко