ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №461/3669/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту природніх ресурсів та будівництва Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №166 «Про створення комісії для обстеження земельної ділянки, з кадастровим номером 4610137200:07:004:0095 на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові»;
- визнати протиправними дії посадових осіб Львівської міської ради, які полягали у проведенні 06.07.2023 року обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові.
Посилається на те, що посадовими особами Львівської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, яка розташована на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові, та складено акт обстеження земельної ділянки від 06.07.2023 року №276. Підставою для проведення обстеження зазначено наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №166. На переконання позивача, оскаржуваним наказом було зобов`язано провести та фактично проведено захід державного нагляду (контролю) – обстеження земельної ділянки, оскільки в самому акті обстеження прямо зазначено, що обстеження проведено відповідно до ст.ст.2, 6-1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Водночас згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану припинено. Норми ст.189 Земельного кодексу України та ст.20 Закону України «Про охорону земель», на які посилається відповідач як на підставу здійснення самоврядного контролю, виключені на підставі Закону України від 28.04.2021 №1423-IX. Окрім того, на підставі вказаного акта обстеження Львівська міська рада звернулась до Личаківського районного суду м.Львова з позовом до позивача про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що свідчить про порушення прав позивача внаслідок дій відповідачів. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради. На думку відповідача, обстеження земельної ділянки здійснювалось працівниками управління не як державними інспекторами, а як працівниками виконавчого органу місцевого самоврядування, які були включені до складу відповідної комісії. Обстеження проведене на підставі ст.189 Земельного кодексу України та ст.20 Закону України «Про охорону земель», ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Положення про департамент містобудування Львівської міської ради. Покликається на правову природу акта обстеження земельної ділянки, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст.19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Вважає, що позивач не довела, який саме її законний інтерес порушено та в чому він полягає. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
Ухвалою судді від 23.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Директором департаменту містобудування Львівської міської ради 13.06.2023 видано наказ №166 «Про створення комісії для обстеження земельної ділянки, з кадастровим номером 4610137200:07:004:0095 на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові». Пунктом 1 наказу створено комісію для проведення обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові. Пунктом 3 наказу членів комісії, зазначених у п.1 наказу, зобов`язано провести обстеження ділянки. Пунктом 4 наказу наказано результати обстеження стану та вимог використання земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові оформити відповідним актом.
06.07.2023, на виконання вказаного наказу, спеціалістом відділу державного контролю та охорони земель м.Львова та провідним спеціалістом відділу державних інспекторів районних відділів та інспекторів з благоустрою території управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки №276 від 06.07.2023.
У вказаному акті обстеження зазначено, що обстеження земельної ділянки проведене відповідно до ст.ст.2, 6-1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі – Закон №963-IV).
Крім того, в акті обстеження вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично використовують земельну ділянку №2 орієнтовною площею 0,0308 га для обслуговування будівлі (в т.ч. для обслуговування паркування із станцією зарядки автомобілів) на АДРЕСА_1 за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Доступ до земельної ділянки обмежений шляхом встановлення металевої огорожі та воріт.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вказаного акта обстеження Львівська міська рада звернулась до Личаківського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0308 га на АДРЕСА_1 шляхом демонтажу автопарковки, станції зарядки електромобілів, металевої огорожі та воріт. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.11.2023 у справі №463/10141/23 цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Не погодившись зі вказаним наказом та діями посадових осіб з проведення обстеження, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваного наказу та дій суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Правовідносини у сфері державного контролю за використанням та охороною земель регулюються Законом №963-IV.
Відповідно до ст.1 Закону №963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель – діяльність уповноважених органів державної влади, спрямована на забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.
Згідно зі ст.2 Закону №963-IV, основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.
Відповідно до ст.5 Закону №963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Серед інших державний контроль за використанням та охороною земель здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю і реалізують функцію державного контролю за використанням та охороною земель через державних інспекторів з державного контролю за використанням та охороною земель відповідних рад, кваліфікаційні вимоги до яких визначені статтею 10 Закону №963-IV.
Згідно зі ст.6-1 Закону №963-IV, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, у тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання; розміщення, проектування, будівництва та введення в дію об`єктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; виконання комплексу необхідних заходів щодо захисту земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, псування, забруднення, засмічення відходами, заростання бур`янами, чагарниками та дрібноліссям тощо.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад набувають повноважень у частині здійснення державного контролю за використанням та охороною земель з дня прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.
Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі – Закон №877-V), державний нагляд (контроль) – діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі – органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону поширюється також на відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за використанням та охороною земель.
Відповідно до ст.1 Закону №877-V, заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент видання оскаржуваного наказу та проведення обстеження) припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні».
Пунктом 2 цієї постанови протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема щодо запобігання неконтрольованому зростанню цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
Пунктом 3 постанови протягом періоду воєнного стану позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, здійснюються за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
У відповідності до п.«б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Стаття 189 Земельного кодексу України, якою передбачалось здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами, виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX (далі – Закон №1423-IX), який в цій частині набрав чинності 27.05.2021.
Аналогічно стаття 20 Закону України «Про охорону земель», якою передбачалось, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами, виключена на підставі Закону №1423-IX.
Перевіряючи оскаржуваний наказ та дії відповідачів на предмет відповідності критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд керується наступним.
У даній справі мали місце наступні обставини (якщо їх узагальнити): директором департаменту містобудування Львівської міської ради видано наказ про створення комісії для обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові; на виконання цього наказу комісією 06.07.2023 проведено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акт обстеження №276 від 06.07.2023; в акті зафіксовано фактичне використання позивачем частини земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування; на підставі цього акта обстеження Львівська міська рада звернулась з позовом до позивача про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, який перебуває на розгляді Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/10141/23.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що з 27.05.2021 у законодавстві України відсутній такий вид контролю, як самоврядний контроль за використанням та охороною земель. Виключення ст.189 Земельного кодексу України та ст.20 Закону України «Про охорону земель» Законом №1423-IX свідчить про те, що самоврядний контроль як окремий вид контролю був скасований, а його функції передані до сфери державного контролю за використанням та охороною земель, який, серед іншого, можуть здійснювати виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених ст.6-1 Закону №963-IV.
Відтак, доводи відповідача про здійснення самоврядного контролю на підставі ст.189 Земельного кодексу України та ст.20 Закону України «Про охорону земель» є безпідставними, оскільки ці норми на момент видання оскаржуваного наказу (13.06.2023) та проведення обстеження (06.07.2023) уже понад два роки як були виключені з відповідних законодавчих актів.
Із змісту акта обстеження земельної ділянки №276 від 06.07.2023, який складений на підставі оскаржуваного наказу, прямо вбачається, що обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові було проведено відповідно до ст.ст.2, 6-1 Закону №963-IV. Тобто сам контролюючий орган у складеному ним акті визначив правовою підставою своїх дій саме положення Закону №963-IV, що регулює здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.
Обстеження земельних ділянок є однією з форм заходу державного нагляду (контролю), що передбачено абз.6 ст.1 Закону №877-V. Отже, проведене відповідачами 06.07.2023 обстеження земельної ділянки за своєю правовою природою є заходом державного нагляду (контролю).
Водночас на момент видання оскаржуваного наказу та проведення обстеження діяла постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303, якою на період воєнного стану було припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). Жодних винятків, які б дозволяли проведення обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові саме в межах повноважень виконавчого органу міської ради зі здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, передбачена редакцією цієї постанови, чинною на 13.06.2023 та 06.07.2023, не передбачала.
Із наведеного слідує, що оскаржуваний наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №166 видано, а на його виконання здійснено обстеження земельної ділянки 06.07.2023 в період, коли проведення таких заходів державного нагляду (контролю) було припинено постановою Кабінету Міністрів України.
Суд відхиляє посилання відповідача на правову природу акта обстеження, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст.19 КАС України, оскільки в межах розгляду цієї справи позивач не оскаржує власне акт обстеження земельної ділянки. Предметом позову є наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №166 про створення комісії для проведення обстеження та дії посадових осіб з проведення такого обстеження. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.07.2021 у справі №520/5778/2020, на яку посилається відповідач, стосуються саме акта обстеження як документа, що фіксує результати заходу контролю, а не наказу про призначення такого заходу та дій посадових осіб з його проведення.
Окрім того, висновки, викладені у вказаній постанові Верховного Суду, не є релевантними для обставин справи, що розглядається, адже такі висновки викладені за іншого правового врегулювання та обставин справи. Зокрема, у справі №520/5778/2020 спір виник у 2019 році, тобто до набрання чинності Законом №1423-IX (27.05.2021), яким було виключено ст.189 Земельного кодексу України про самоврядний контроль, та постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану. На момент розгляду справи №520/5778/2020 обмеження щодо проведення заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану не діяли, і самоврядний контроль як окремий вид контролю ще існував.
Щодо аргументу відповідача про те, що позивач не довела, який саме її законний інтерес порушено, суд зазначає таке.
У постанові від 20.02.2019 у справі №522/3665/17, на яку посилається відповідач, Верховний Суд сформулював критерії законного інтересу, що підлягає судовому захисту, серед яких – пов`язаність з конкретним матеріальним або нематеріальним благом, персоналізованість (належність конкретній особі-позивачу), безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому, причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.
Як установлено судом, складений за результатами обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові акт має безпосередній негативний вплив на позивача. Зокрема, на підставі акта обстеження №276 від 06.07.2023 Львівська міська рада звернулась до Личаківського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0308 га на АДРЕСА_1 шляхом демонтажу майна. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.11.2023 у справі №463/10141/23 цю позовну заяву прийнято до розгляду. Тобто акт обстеження, складений на виконання оскаржуваного наказу, безпосередньо використовується як засіб доказування у судовому спорі, наслідком якого може бути позбавлення позивача можливості користуватися спірною земельною ділянкою та зобов`язання здійснити демонтаж майна. Це свідчить про існування причинно-наслідкового зв`язку між оскаржуваним наказом, діями посадових осіб з його виконання та правами і законними інтересами позивача.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виконавчий орган Львівської міської ради, видаючи наказ про створення комісії для обстеження земельної ділянки та проводячи відповідне обстеження, був зобов`язаний діяти у спосіб, передбачений законом, та з дотриманням обмежень, встановлених законодавством, у тому числі обмежень, запроваджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 у зв`язку із введенням воєнного стану.
Оскільки спірний наказ виданий та обстеження земельної ділянки проведене за відсутності правової підстави, передбаченої законом, а також з порушенням заборони, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303, такий наказ та такі дії не відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, зокрема не відповідають вимозі прийняття рішення (вчинення дії) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №166 «Про створення комісії для обстеження земельної ділянки, з кадастровим номером 4610137200:07:004:0095 на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові» є протиправним і підлягає скасуванню.
Як наслідок, протиправними є і дії посадових осіб Львівської міської ради, які полягали у проведенні 06.07.2023 року обстеження земельної ділянки на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові, оскільки такі дії були вчинені на виконання протиправного наказу та з порушенням заборони, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 2422,40 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.2, 5, 22, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №166 «Про створення комісії для обстеження земельної ділянки, з кадастровим номером 4610137200:07:004:0095 на вул.Дорога Кривчицька,6 у м.Львові».
Визнати протиправними дії посадових осіб Львівської міської ради, які полягали у проведенні 06.07.2023 року обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту природніх ресурсів та будівництва Львівської міської ради (місцезнаходження: пл.Ринок,1, м.Львів, 79008; код ЄДРПОУ: 34857473) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.