Справа №303/5297/25           2/303/1925/25
ряд. стат. звіту №38

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
19 травня 2026 року            м. Мукачево

 
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді   Мирошниченко Ю.М.
з участю секретаря судових засідань  Лукач К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево об`єднану цивільну справу за первісним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: ТОВ «Мілоан» про визнання умов кредитного договору недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі – Позивач) до ОСОБА_1 (далі – Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102516767, укладеним 21.10.2021 року між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є Позивач, і Відповідачкою. Загальна сума заборгованості становить 31 772,50 грн, з яких 7 100,00 – заборгованість за тілом кредиту, 23 962,50 грн – заборгованість за процентами, 710,00 – заборгованість за комісією.
Позивач також просить стягнути з відповідачки суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
На обґрунтування позову посилається на те, що Відповідачка неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості.
ОСОБА_1 подала до суду Відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі. Вважає умову п. 1.6. Договору про нарахування 5% щоденних процентів за користування кредитом несправедливою та такою, що суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умова п. 1.5.1. Договору про стягнення комісії у розмірі 710 грн за надання кредиту є нікчемною відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Сума 8 000,00 грн є завищеною, неспівмірною та не підтверджена фактом оплати, оскільки актом наданих послуг передбачено лише зобов`язання здійснити перерахунок протягом року.
Одночасно ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати недійсним з моменту укладання положення п. 1.6. Договору про споживчий кредит № 102516767 від 21.10.2021 року щодо зобов`язання сплатити 5% (п`ять відсотків) за користування кредитом.
У Відповіді на відзив Позивач заперечив проти доводів Відповідача, наполягаючи на принципі свободи договору та на тому, що відсутність документа про фактичну оплату правничої допомоги не є перешкодою для стягнення витрат, оскільки судом стягуються витрати, які підлягають сплаті.
Позивач подав Клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач подала Додаткові пояснення, в яких підтримала свої заперечення та зустрічні вимоги.
Третя особа – ТОВ «Мілоан» письмових пояснень щодо суті спору не надала.
Проаналізувавши доводи та заперечення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами долучено до матеріалів справи такі письмові докази:
Договір про споживчий кредит № 102516767 від 21 жовтня 2021 року (укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ). Цей документ є належним доказом факту виникнення зобов`язання Відповідача. Зокрема, у п. 1.6. Договору зафіксовано спірне положення про нарахування 5% (п`яти відсотків) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Також встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 710,00 грн (п. 1.5.1.).
Договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т від 27 січня 2022 року. Цей доказ підтверджує перехід права вимоги від первісного кредитодавця ТОВ «Мілоан» до Позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», обґрунтовуючи його процесуальну правосуб`єктність у справі.
Розрахунок заборгованості – документ, що обґрунтовує ціну первісного позову 31 772,50 грн, яка складається з тіла кредиту (7 100,00 грн), процентів (23 962,50 грн) та комісії (710,00 грн).
Насамперед суд вважає за необхідне надати оцінку доводам щодо належного суб`єктного складу учасників справи при вирішенні зустрічного позову про визнання недійсним окремого положення кредитного договору.
Судом встановлено, що право вимоги за Договором про споживчий кредит № 102516767 від 21 жовтня 2021 року було відступлене ТОВ «Мілоан» на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 79-МЛ/Т від 27 січня 2022 року.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Саме ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з первісним позовом про стягнення заборгованості, розрахованої, зокрема, із застосуванням спірного пункту 1.6 Договору про споживчий кредит, та є особою, яка фактично реалізує право вимоги, що випливає із відповідного договору.
Таким чином, у межах спірних правовідносин саме ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є носієм спірного матеріального інтересу щодо збереження чинності оспорюваного положення договору та належним відповідачем за зустрічним позовом.
При цьому ТОВ «Мілоан» залучене до участі у справі як третя особа, було належним чином повідомлене про розгляд справи, мало можливість надати письмові пояснення та реалізувати свої процесуальні права, однак відповідних пояснень щодо суті спору не подало.
За таких обставин суд доходить висновку, що зустрічний позов пред`явлено до особи, яка є належним носієм спірного матеріального права та інтересу у спірних правовідносинах, а тому підстави для відмови у задоволенні зустрічного позову з мотивів неналежного суб`єктного складу учасників справи відсутні.
Судом встановлено, що пункт 1.6 Договору про споживчий кредит № 102516767 від 21.10.2021 року встановлює процентну ставку у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», недійсними є умови договору, які є несправедливими. Умови, що породжують істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, вважаються несправедливими. 
У постанові Верховного Суду від 11.12.2024 р. у справі № 753/25744/21 зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
Суд погоджується з доводами Відповідачки про те, що щоденний відсоток у розмірі 5% є вочевидь несправедливою умовою, що суперечить принципу добросовісності та положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Така ставка фактично становить 150 % на місяць і призводить до кратного збільшення розміру заборгованості порівняно із сумою отриманого кредиту, а отже підлягає визнанню недійсною з моменту укладення Договору, відповідно до вимог статті 215 ЦК України.
Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2025 р. у справі № 679/1103/23, в якій наголошується, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зауважила, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Оскільки пункт 1.6 Договору визнано недійсним, нарахування 23 962,50 грн процентів (як це вказано у розрахунку Позивача) є безпідставним. 
Водночас недійсність пункту 1.6 Договору не тягне недійсності інших погоджених сторонами умов кредитного договору щодо плати за користування кредитом. Судом встановлено, що пункт 1.5.2 Договору окремо визначає розмір процентів за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування. Оскільки вказане положення сторонами не оспорюється, недійсним не визнавалось та не суперечить вимогам закону, воно підлягає застосуванню при визначенні розміру заборгованості. Виходячи з погодженої сторонами процентної ставки, визначеної пунктом 1.5.2 Договору, та строку користування кредитом у межах 30 днів, розмір процентів становить 1 874,40 грн.
Таким чином, сума, що підлягає стягненню, становить 8 974,40 грн, з яких тіло кредиту – 7 100,00 грн, проценти за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування – 1 874,40 грн.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа № 204/224/21) роз`яснив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на це вимога Позивача щодо стягнення 710,00 грн комісії за надання кредиту також підлягає відхиленню, оскільки це є платою за дії, які кредитодавець і так зобов`язаний вчинити, і суперечить Закону України «Про споживче кредитування
Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України.
Платіжна інструкція № 14446 від 04.07.2025 року підтверджує факт сплати Позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, Акт наданих послуг та Детальний опис послуг. Ці документи слугують підставою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Детальний опис засвідчує виконання адвокатом 6 годин 30 хвилин роботи. 
При цьому, Акт наданих послуг містить умову про те, що Позивач зобов`язався здійснити оплату протягом одного року, що стало предметом заперечень Відповідача. Проте, Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. Такі висновки відображені у постановах від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 05 березня 2021 року (справа №200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа №520/12065/19), постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19) та від 22 січня 2021 року (справа № 925/1137/19)».
Оцінюючи розумність та співмірність заявлених витрат у розмірі 8 000,00 грн, суд враховує, що у зв`язку з поданням зустрічного позову та необхідністю дослідження дійсності умов кредитного договору розгляд справи було переведено із площини спрощеного в загальне позовне провадження. Це зумовило необхідність виконання адвокатом Позивача додаткового обсягу процесуальних дій, зокрема аналізу зустрічних вимог та підготовки відповіді на відзив, що безпосередньо вплинуло на витрачений час. З огляду на складність справи, яка перестала бути типовою через оскарження умов кредитного договору, та зважаючи на критерії реальності й ринкову вартість адвокатських послуг, суд вважає такий розмір гонорару обґрунтованим та доведеним належними доказами.
З огляду на часткове задоволення первісного позову (28,25%), на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з Відповідачки на користь Позивача підлягає 684,33 грн сплаченого судового збору та 2 260,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, оскільки зустрічний позов стосується захисту прав споживача, Відповідачка (Позивач за зустрічним позовом) звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». У зв`язку з повним задоволенням зустрічних позовних вимог, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
На підставі викладеного суд, керуючись статтями 18, 215, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання положення кредитного договору недійсним задовольнити повністю.
Визнати недійсним з моменту укладення пункт 1.6. Договору про споживчий кредит № 102516767 від 21 жовтня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»), щодо зобов`язання сплатити 5% (п`ять відсотків) за користування кредитом.
Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 102516767 від 21.10.2021 року в сумі 8 974,40 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири гривні 40 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) 684,33 грн (шістсот вісімдесят чотири гривні 33 копійки) на відшкодування сплаченого судового збору та 2 260,00 грн (дві тисячі двісті шістдесят гривень 00 копійок) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236) в дохід держави судовий збір за розгляд зустрічного позову в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, 4-й поверх.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , код ЄДРОПУ НОМЕР_2 .
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місцезнаходження: 04107, м.Київ, вул.Багговутиівська, буд.17-21, код ЄДРОПУ 40484607.
Повний текст складено 19.05.2026 року.

Головуючий     Юрій Мирошниченко