ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026 Справа № 917/2141/24(917/316/26)
м. Полтава 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчук В.В., розглянув матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Ковельська оптово-торгова база” (вул. Миру, буд.68, с. Ковалі, Хорольська ТГ, Лубенський район, Полтавська область, 37840) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Таборовця Андрія Петровича (вул. Кавказька, 3, офіс 410, м. Рівне)
до відповідача Приватного підприємства “Агро -В” (пров. Володимира Кияна, буд.9, м. Ковель, Волинська область, 45005)
про стягнення 187 144,80грн
в межах справи №917/2141/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" (вул. Ковельська, буд. 13, м. Луцьк, Луцький район, Волинська область, 43016, код ЄДРПОУ 01743401)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (вул. Миру, буд. 68, с. Ковалі, Хорольська ТГ, Лубенський район, Полтавська область, 37840, код ЄДРПОУ 38527562)
про банкрутство

Встановив: в провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №917/2141/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база".
03.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю “Ковельська оптово-торгова база” в особі ліквідатора Таборовця Андрія Петровича звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вхід. №330/26 від 03.03.2026) до Приватного підприємства “Агро -В” про стягнення 187 144,80 грн.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.03.2026 зазначений позов передано на розгляд судді Паламарчуку В.В. та присвоєно єдиний унікальний номер справи 917/2141/24(917/316/26).
Ухвалою господарського суду від 06.03.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Ковельська оптово-торгова база” в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Таборовця Андрія Петровича залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Заявник у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.
За ухвалою від 27.03.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №917/316/26 в межах справи №917/2141/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи та встановив сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Зокрема, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов -15 днів з дня вручення цієї ухвали.
Відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про покладені на нього обов`язки, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.132).
Проте, останній не скористався наданими йому процесуальними правами, відзив на позовну заяву чи то будь-які інші заяви чи клопотання суду не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки необхідних для вирішення спору доказів у справі достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.12.2024 відкрито провадження у справі №917/2141/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (код ЄДРПОУ 38527562); визнано кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" у сумі 2 038 590,36грн, у томі числі: 3564,44грн - на підставі постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 у справі №903/703/23; 342480,71грн - на підставі постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2024 та додаткового рішення Господарського суду Волинської області від 21.06.2022 у справі №903/1040/21; 1 692 545,21грн - на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 11.07.2024 у справі №917/681/24, а також: 24224,00грн - витрат ініціюючого кредитора на оплату судового збору за подання заяви про порушення справи про банкрутство, 72000,00грн - витрат на авансування винагороди арбітражного керуючого; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Таборовця Андрія Петровича (свідоцтво №2028 від 10.11.2021); призначено попереднє засідання суду.
Постановою Господарського суду Полтавської області від 02.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Таборовця Андрія Петровича.
На даний час провадження у справі №917/2141/24 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.
В межах справи №917/2141/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" розглянуто справу №917/2141/24(917/630/25) та ухвалено рішення Господарського суду Полтавської області від 30.05.2025 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення прохідної, (далі по тексту - прохідна) площею 11,7 кв.м, що розташоване за адресою: Волинська область, м.Ковель, провулок Володимира Кияна, 9. Вказаний договір був укладений 17.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово - торгова база" (продавець) та Приватним підприємством "Агро-В" (покупець), посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №850.
Приватне підприємство "Агро-В" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування вказаного рішення, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки 30 квітня 2025 року проведено демонтаж (знесення) нежитлового приміщення – прохідної площею 11.7 кв.м. Даний факт підтверджується Висновком про знищення/знесення майна №1019/25, реєстраційний номер документа – DT01:2383-9867-9535-0006 та Витягом з Державного реєстру речових прав №425373073 від 05.05.2025 року (копії даних документів а.с. 88-89). 
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 рішення Господарського суду Полтавської області від 30.05.2025 року у справі №917/2141/24 (917/630/25) залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2025 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Агро-В» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 30.05.2025 у справі №917/2141/24(917/630/25).
Як зазначає Позивач, Відповідач свідомо знищив предмет оспорюваного правочину шляхом його знесення (демонтажу), діючи недобросовісно, зловживаючи своїми правами, достеменно знаючи про наявність судового спору, що безпосередньо пов`язаний з об`єктом спірного на той час договору купівлі-продажу майна, розуміючи наслідки виконання рішення, задля уникнення такого виконання та сподівався на закриття провадження у справі внаслідок таких дій.
Таким чином, належне позивачеві майно не може бути повернуто в натурі з причини його фактичного знищення.
Частиною 1 ст.61 Кодексу України з процедур бнкрутства (далі – КУзПБ) встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:
- приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;
- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;
- проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;
- аналізує фінансовий стан банкрута, складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення;
- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;
- формує ліквідаційну масу;
- заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;
- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;
- з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;
- заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;
- подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;
- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
- забезпечує виконання вимог частин четвертої - шостої статті 25 Закону України "Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення", крім випадків продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, та несе відповідальність за їх недотримання;
- передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню;
- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом;
- подає відомості (інформацію), необхідні для ведення Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;
- у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу;
- веде реєстр вимог кредиторів;
- подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;
- здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство;
- здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.
Отже, Позивач (ліквідатор ТОВ "Ковельська оптово-торгова база") вимушений звернутись до суду з даним позовом про відшкодування збитків у вигляді відновлювальної вартості знищеного нерухомого майна.
При винесенні рішення, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України від 06.11.1991 № 1798 – XII (надалі – ГПК України), з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
За ч.6 ст.12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому ГПК України для позовного провадження.
Згідно з ч.2 ст.7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно.
Так, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України (правова позиція, висвітлена у постанові Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №904/10560/17).
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.4 ст.22 ЦК України на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Частиною 1 ст.322 ЦКУ встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з положеннями ст.386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності; власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.1 ст.1192 ЦКУ суд, з урахуванням обставин справи, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Стаття 13 ЦК України встановлює, зокрема, що цивільні права особа повинна здійснювати у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
В даному випадку обов`язок збереження майна належав виключно Відповідачеві, тож останній повинен був забезпечити його охорону та збереження. Натомість, Відповідач таких дій з охорони і збереження майна не вчинив, та навпаки провів будівельні роботи щодо демонтажу/знесення майна в процесі розгляду спору. 
Як встановлено судом, 30 квітня 2025 року проведено демонтаж (знесення) нежитлового приміщення – прохідної площею 11.7 кв.м. Даний факт підтверджується Висновком про знищення/знесення майна №1019/25, реєстраційний номер документа – DT01:2383-9867-9535-0006 та Витягом з Державного реєстру речових прав №425373073 від 05.05.2025 року (а.с. 88-89). Тобто відповідач здійснив дії, які унеможливили виконання судового рішення по справі №917/2141/24(917/630/25) від 30.05.2025 року, його дії спричинили шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин.
За даними висновку про вартість майна від 12.09.2025, відновлювальна вартість об`єкта нерухомого майна П-1, загальною площею 11,7 кв.м. (сукупних витрат на створення (відтворення) об`єкта, подібного до об`єкта оцінки, який може бути йому рівноцінною заміною на дату знищення, для стягнення збитків, завданих власнику) станом на 30.04.2025 (дата знищення) становить 187 144,80 грн.
Зважаючи на вищенаведене, в даному випадку наявні правові підстави для притягнення відповідача ПП "Агро-В" до цивільно-правової відповідальності у формі стягнення на користь позивача збитків у виді відновлювальної вартості нерухомого майна, яке підлягало поверненню позивачу, у розмірі 187 144,80 грн.
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.
Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з Приватного підприємства "Агро-В" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" збитків у вигляді відновлювальної вартості знищеного нерухомого майна приміщення прохідної площею 11,7 кв.м, за адресою: Волинська область, м.Ковель, провулок Володимира Кияна, 9, в сумі 187 144,80 грн.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 232-233, 237-238, 240 ГПК України, ст. 1, 7, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 13, 22, 1166, 1192 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного підприємства “Агро-В” (пров. Володимира Кияна, буд.9, м. Ковель, Волинська область, 45005, код ЄДРПОУ 38740655) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» (вул. Миру, буд. 68, с.Ковалі, Хорольська ТГ, Лубенський район, Полтавська область, 37840, код ЄДРПОУ 38527562) збитки у виді відновлювальної вартості знищеного нерухомого майна приміщення прохідної площею 11,7 кв.м, за адресою: Волинська область, м.Ковель, провулок Володимира Кияна, 9 в сумі 187 144,80 грн, а також 2662,40 грн судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. Копію рішення направити учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

Суддя Паламарчук В.В.