Справа № 148/920/26 
Провадження № 3/147/454/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року с-ще Тростянець 

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділення поліції №2 (с-ще Тростянець) Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, перебуває у відпустці по догляду за дитиною,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
01 травня 2026 року до Тростянецького районного суду Вінницької області з відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 748370 від 16.03.2026 встановлено, що 14.03.2026 о 15:00 год в с. Ободівка на вул. Шкільна, 12, на території КЗ «Ободівська спеціальна школа» неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виражався нецензурною лайкою в бік неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, однак не досяг віку, з якого настає відповідальність, передбачена КУпАП, тому до відповідальності буде притягнуто його матір – гр. ОСОБА_1 .
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Розгляд справи призначено на 12:30 годину 14 травня 2026 року.
У судовому засіданні 14 травня 2026 року ОСОБА_1 свою вину визнала частково, зазначила, що дійсно її син виражався нецензурною лайкою, однак цьому передувало те, що йому розбили телефон. Дівчинка, яка це зробила, відмовилась компенсувати хоча б частину коштів на ремонт телефону. У зв`язку з цими обставинами син забрав її телефон і сказав, що поверне його, коли вона частково компенсує йому вартість розбитого телефону, натомість вона поскаржилася якомусь хлопцю, який без будь-якого з`ясування обставин почав бити її сина.
Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 184 цього Кодексу, не належать до переліку справ, під час розгляду яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, неявка ОСОБА_1 в судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду цієї справи.
Суд, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 3 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України. Так, батьки зобовязані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП настає за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 173 КУпАП відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Судом встановлено, що 14.03.2026 о 15:00 год в с. Ободівка на вул. Шкільна, 12, на території КЗ «Ободівська спеціальна школа» неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виражався нецензурною лайкою в бік неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, відомостями, які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 748370 від 16.03.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які надано в присутності матері від 16.03.2026, в яких він свою вину визнав та зазначив, що подібного більше не повториться (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отриманими в присутності соціального психолога від 16.03.2026 (а.с. 4); письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 16.03.2026 (а.с. 5); світлокопією еДокумента на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6); світлокопією паспорта на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).
Дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки остання ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідного виховання сина, який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях громадянки ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, суд не вбачає.
Таким чином, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство).
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь її вини та протиправну поведінку, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень, застосувати до неї адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 184 КУпАП у виді штрафу, що буде достатнім для виховання особи та запобігання новим правопорушенням.
Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно із ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент надходження справи про адміністративне правопорушення до суду.
Таким чином, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з порушника підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 26, 34, 40-1, ч. 3 ст. 184, 283, 284, 287 КУпАП
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави (рахунок UA508999980313090106000002898, код ЄДРПОУ 37979858, одержувач ГУК у Вінницькій області/с. Ободівка/21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).
Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (рахунок - UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); кодкласифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Вінницького апеляційного суду.
Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами (ст.298 КУпАП).
Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу та судового збору, негайно подаються до суду.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цьогоКодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в даному випадку 1700 (одна тисяча сімсот) гривень; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О. Г. Борейко