П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2854/26	

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить: 
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 28.11.2025 № 263040018433 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана ТОВ “АВІЕЛ”, та від 26.01.1998, яка видана СТ “Цемекс”, починаючи з 21.11.2025; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана ТОВ “АВІЕЛ”, за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, яка видана СТ “Цемекс”, за періоди роботи з березня 1993 року по лютий 1997 року, починаючи з 21.11.2025. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21.11.2025 Позивач надав заяву про перерахунок пенсії за 60 місяців страхового стажу до 01.07.2000 згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана ТОВ “АВІЕЛ”, за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, яка видана СТ “Цемекс”, за періоди роботи з березня 1993 року по січень 1998 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.11.2025 № 263040018433 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2025 про перерахунок пенсії, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції , ухвалити нове рішення по даній справі, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт посилається на висновки Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №233/179/17. 
Зазначає, що обов`язковою умовою для обчислення чи перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Також вказує й про те, що, по-перше, сам по собі факт підписання довідки та наявність відтиску печатки не є безумовним підтвердженням достовірності викладених у ній відомостей, особливо з огляду на значний строк, що минув, та відсутність первинних бухгалтерських і кадрових документів, на підставі яких ці довідки були видані. По-друге, суд безпідставно поклав обов`язок доведення недостовірності таких довідок на відповідача, тоді як відповідно до принципу розподілу доказування саме позивач повинен довести належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, зокрема підтвердити стаж роботи первинними документами. По-третє, посилання суду на наявність юридичної особи СТ «Цемекс» у ЄДРПОУ як на доказ можливості перевірки не свідчить про фактичне існування або збереження документів за відповідні періоди, а також не підтверджує достовірність конкретної довідки. Формальна реєстрація суб`єкта господарювання не гарантує наявності архівних даних чи їх відповідності виданим довідкам. По-четверте, довідка ТОВ «АВІЕЛ», складена у 1993 році, не була належним чином перевірена судом на відповідність вимогам до оформлення документів того періоду, а також на предмет наявності правонаступництва чи фактичного існування такого суб`єкта господарювання, що ставить під сумнів можливість використання цієї довідки як належного доказу
Також, не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 420/2854/26 у частині відмови в задоволенні позовних вимог та змінити судове рішення, зокрема викласти абзац 3 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 420/2854/26, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2025 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викласти в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІЕЛ», за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, яка видана Спільним товариством з обмеженою відповідальністю «Цемекс», за періоди роботи з березня 1993 року по лютий 1997 року, починаючи з 21.11.2025».
В своїй скарзі, апелянт зазначає, що після того, як суд першої інстанції визнав, що довідки Позивача не були перевірені Відповідачем належним чином, що сумніви Відповідача не були підтверджені жодними доказами, що акт перевірки відсутній, а недостовірність наведених у довідках відомостей не доведена, у Відповідача не залишилося права вдруге оцінювати ті ж самі обставини на власний розсуд і повторно вирішувати питання, чи враховувати такі довідки. За таких обставин закон встановлює лише один допустимий варіант поведінки органу Пенсійного фонду України – врахувати зазначені довідки та здійснити перерахунок пенсії.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та з 2025 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” ( надалі по тексту Закон №1058).
21.11.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії – за 60 місяців страхового стажу до 01.07.2000 згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана ТОВ “АВІЕЛ”, за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, яка видана СТ “Цемекс”, за періоди роботи з березня 1993 року по січень 1998 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у порядку екстериторіальності розглянуло заяву та рішенням від 28.11.2025 №263040018433 відмовило позивачу у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю первинних документів (особових рахунків).
Позивач не погодився із оскаржуваним рішенням та звернувся до суду із позовом.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії, і як вбачається з матеріалів пенсійної справи, акт перевірки довідки відсутній, то суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії.
При цьому суд першої інстанції керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, повторно розглянути заяву позивача від 21.11.2025 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції з урахуванням ст. 308 КАС України, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).
Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У відповідності до абзацу другого підпункту 3, пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Постанова Пенсійний фонд № 22-1 від 25.11.2005), за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем до заяви про перерахунок пенсії було надано довідки видані: ТОВ “АВІЕЛ” від 01.03.1993 за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, видана СТ “Цемекс”, за періоди роботи з березня 1993 року по січень 1998 року.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені довідки про заробітну плату для обчислення пенсії містять штампи підприємства, підписи посадових осіб та засвідчені печаткою підприємств із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано.
Отже вказані довідки видані у повній відповідності із вимогами Порядку №22-1.
При цьому, колегія суддів також враховує, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на невідповідність довідок про заробітну плату вимогам чинного законодавства.
Враховуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно п. 4.3. Порядку 22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про перерахунок пенсії та перевірки відповідності змісту довідки первинним документам.
Разом з тим, відповідач має право та зобов`язаний його реалізувати у випадку обґрунтованих сумнівів щодо достовірності тих чи інших документів.
В своєму рішенні про відмову в перерахунку пенсії від 28.11.2025 № 263040018433 ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що дані довідок не враховані, оскільки не надані первинні документи.
Однак, колегією суддів встановлено, що вказані періоди роботи, що вказані у довідках про заробітну плату для обчислення пенсії, підтверджується записами у трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, звільнення, що скріплені печаткою підприємства, а також зазначений період роботи позивача врахований Пенсійним Фондом України в страховий стаж згідно роздруківки форми РС-право пенсійної справи позивача, що спростовує доводи викладені в рішенні відповідача про не підтвердження таких відомостей первинними документами.
Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 р. в справі № 341/1132/17 дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження недостовірності первинних документів, на підставі яких позивачу видана вищевказана довідка про заробітну плату.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон №1058-IV та Порядок № 22-1 не встановлює право органу Пенсійного фонду України вимагати від особи, яка звернулася за призначенням чи перерахунком пенсії, копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати, зазначеної в довідці про заробітну плату, та відповідно не встановлюють для особи, яка звертається за призначенням чи перерахунком пенсії, обов`язку надавати до пенсійного органу копії первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 р. в справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати у зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містить посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Виходячи з наведеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.
Разом з тим, перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для не врахування заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 24.06.2021 р. в справі № 233/179/17, на яку посилається також відповідач.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача.
Так, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2025 про перерахунок пенсії та вважає за необхідне зазначити наступне.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Стаття 13 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ст.7 КАС України є джерелом права, які застосовуються судом, вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації.
При цьому, колегія суддів враховує, що органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020р. №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
В даному випадку заява позивача про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності була передана ГУ ПФУ в Одеській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи.
Відтак, відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ в Одеській області, а тому саме на нього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
При цьому, визначаючи орган, який має здійснювати позивачу виплату пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №3-1 приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.
Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
З огляду на приписи Порядку №22-1 процедура перерахунку пенсії в даному випадку покладена на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як на пенсійний орган, який розглядав заяву про здійснення перерахунку пенсії та приймав відповідне рішення.
Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області має завершити процедуру перерахунку пенсії, в той час як обов`язок виплати такої пенсії належить територіальному органу пенсійного фонду, який здійснював призначення пенсії, за місцем проживання пенсіонера, тобто Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві.
Отже, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню в частині зобов`язання ГУПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2025 про перерахунок пенсії, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
Отже належним способом відновлення порушеного права позивача в даному випадку буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 21.11.2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана ТОВ “АВІЕЛ”, за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, яка видана СТ “Цемекс”, за періоди роботи з березня 1993 року по лютий 1997 року.
Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, а тому колегія суддів зазначає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи та допущено порушення норм процесуального права, тому, відповідно до п.1, п.4 ч.1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції, з ухваленням по справі нового судового рішення.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня року в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.11.2025 про перерахунок пенсії, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні - скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 21.11.2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи із заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців страхового стажу згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.03.1993, яка видана ТОВ “АВІЕЛ”, за періоди роботи з березня 1992 по лютий 1993 року, та від 26.01.1998, яка видана СТ “Цемекс”, за періоди роботи з березня 1993 року по лютий 1997 року.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 
Повний текст судового рішення виготовлений 09 червня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова