ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 р. 	Справа № 440/13765/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова) по справі № 440/13765/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом, в якому просила суд: 
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 15096-13537Б-02/8-1600/25 від 09.09.2025 про відмову у перерахунку пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просила скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що, їй призначено той самий вид пенсії (пенсії за віком), який раніше вона отримувала, однак за іншим законом, який передбачає різні підстави призначення пенсії. За таких обставин, показник середньої заробітної плати, при переведенні з пенсії за віком, призначеної за Законом України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, на пенсію за віком за Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, має бути таким, як під час призначення пенсії вперше.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій, заперечуючи проти доводів апелянта, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2026 зупинено провадження у справі №440/13765/25 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №460/25663/23.
Верховним Судом прийнято постанову від 12.05.2026 у справі №460/25663/23.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2026 поновлено провадження у справі № 440/13765/25 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., П`янова Я.В.
У зв`язку з відпусткою судді П`янової Я.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Присяжнюк О.В., Бегунц А.О.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 22.03.2008 позивачу призначено пенсію за віком, як державному службовцю відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в порядку та на умовах відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу".
19.02.2025 позивачку, за її заявою, переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
08.08.2025 позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки, а саме у розмірі 15 057,09 грн.
Листом від 08.09.2025 відповідач повідомив, що позивача переведено на пенсію за віком згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та проведено відповідний перерахунок пенсії без зміни показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не застосування показника середньої заробітної плати, що враховувався при обрахунку розміру пенсії за 2022-2024 роки, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при обчисленні позивачу пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV пенсійний орган правомірно не врахував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням саме цього виду пенсії, тобто, за 2022-2024 роки, оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі – Закон №1058-IV). 
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Колегією суддів встановлено, що позивачу з 24.03.2008 призначено пенсію за віком за Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в порядку та на умовах відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», що підтверджується листом ГУ ПФ України в Полтавській області від 08.09.2025. 
Відповідно частини восьмої статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (у редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивача – 24.03.2008) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.
У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Пенсія посадових осіб місцевого самоврядування є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.
З 01.05.2020 позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону № 2493-III на пенсію за віком, призначену за нормами Закону № 1058-IV.
Тобто позивача з 01.05.2020 переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону.
Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу» , її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Натомість у разі переведення пенсіонера, який отримує пенсію за іншим законом, зокрема Законом України «Про державну службу», на пенсію за віком за Законом №1058-IV, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Як вже зазначалось, позивачці з 24.03.2008 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в порядку та на умовах відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», що підтверджується листом ГУ ПФ України в Полтавській області від 08.09.2025.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) розмір пенсії визначався у відсотковому співвідношенні до заробітної плати державного службовця на яку нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Механізм обчислення такої пенсії не передбачав застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який є ключовим елементом формули, визначеної статтею 40 Закону №1058-IV.
Отже, під час призначення пенсії позивачу за Законом України «Про державну службу» показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не визначався та не застосовувався.
Тому стосовно позивача відсутній показник середньої заробітної плати, який міг би враховуватися під час призначення попереднього виду пенсії в контексті частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, про те, що при переході з пенсії за віком за Законом України «Про державну службу» № 3723-XII на пенсію за віком за Законом 1058-IV має місце переведення на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону (тобто Закону № 1058-IV), не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.05.2026 у справі №460/25663/23.
Відтак, рішення суду першої інстанції ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права - статей 40 та 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Щодо розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 1 211,20 грн та апеляційної скарги 1 816,80 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.
Враховуючи, що , за наслідками судового розгляду рішення прийнято на користь позивача, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 по справі № 440/13765/25 - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії за віком, викладене у рішенні № 15096-13537Б-02/8-1600/25 від 09.09.2025 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням проведених виплат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ЄДРПОУ 13967927) на користь ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок). 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   О.В. Присяжнюк