Провадження №	3/447/645/26 	
Справа №	447/1738/26 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2026 місто Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, безробітної, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності:  ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

на розгляд Миколаївського районного суду Львівської області, надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.04.2026 серії ВБА №211631 вбачається, що ОСОБА_1 16.04.2026 близько 09:00 год. ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який 16.04.2026 року близько 09:00 год., перебуваючи на дитячому майданчику, що на пл. Ринок, 23 м. Миколаєва, кидав піском у однокласника ОСОБА_3 (2013 р.н.), що переросло у бійку, однак не досяг віку, з якого настає відповідальність, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала. Надала пояснення, в яких зазначила, що описана в протоколі подія мала місце під час уроку фізкультури, який вів вчитель ОСОБА_4 як їй відомо зі слів сина, він та інші діти бавилися у піску, та до них підійшов ОСОБА_5 , щоб бавитись разом з ними. Проте діти не хотіли бавитись з ним, та її син кілька разів повторив йому, щоб не заважав, вони будуть бавитися самі. Однак ОСОБА_5 не приймав відмови та продовжував вступати в гру та провокувати її сина, внаслідок чого її син кинув йому в область живота піском. Тоді ОСОБА_5 почав бігти за її сином, а її син втікав, та в подальшому ОСОБА_6 зупинив інший однокласник ОСОБА_7 , між якими розпочалась штовханина.
Також в судовому засіданні за клопотанням особи яка притягається до адміністративної відповідальності було допитано в якості свідка вчителя початкових класів Миколаївської ЗЗСЩ І ступеня ОСОБА_4 , яка підтвердила, що події мали місце 16.04.2026 о 8:30 під час уроку фізкультури, який проводився в міському парку. Повідомила, що не була свідком того, що відбулося між дітьми. При тому, до неї підійшов ОСОБА_5 і сказав, що ОСОБА_8 кинув в нього піском в область грудей. А останній пояснив, що ОСОБА_5 його спровокував. Після чого з дітьми було проведено бесіду та вони далі пішли бавитись з іншими дітьми, однак порізну. Щодо бійки зазначила, що їй нічого невідомо, оскільки ніхто з дітей про це не говорив.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 254 КУпАП,  законодавцем визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.  Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною першою статі 256 КУпАП закріплені вимоги, згідно яких у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбуватися виключно в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення. Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, в якій уповноваженою на те особою зазначаються всі ознаки складу адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази винуватості такої особи.
З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Згідно положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).
Судом було досліджено наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА №211631 від 27.04.2026, з якого вбачається, що в період 16.04.2026 близько 09:00 год. гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який 16.04.2026 року близько 09:00 год., перебуваючи на дитячому майданчику, що на пл. Ринок, 23 м. Миколаєва, кидав піском у однокласника ОСОБА_3 (2013 р.н.), що переросло у бійку, однак не досяг віку, з якого настає відповідальність;
- заяву ОСОБА_9 від 17.04.2026, в якій вона просить прийняти міри стосовно ситуації, яка виникла в третій школі 4-Б класу відносно її дитини ОСОБА_3 , а саме зазначила: ОСОБА_8 кинув піском в очі її сину;
- письмові поясненнями ОСОБА_9 від 17.04.2026;
- письмові поясненнями ОСОБА_10 від 29.04.2026, в яких він зазначив, що 16.04.2026 під час уроку фізкультури, який проводився в парку на дитячому майданчику неподалік школи, підійшов до однокласників, які бавились в піску, та серед яких був ОСОБА_8 , бо хотів брати участь у їх грі, однак ОСОБА_8 взяв жменю піску та кинув йому в очі і почав втікати, бо ОСОБА_10 хотів вчинити подібне у відповідь. Добіг до ОСОБА_11 , який катався на гойдалці, та закликав допомогти йому, внаслідок чого ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_12 по голові ;
- письмові пояснення ОСОБА_13 від 27.04.2026, в яких підтвердив всі обставини події, яка мала місце 16.04.2026, та пояснив, що через конфліктність ОСОБА_3 , він з однокласниками не бажають з ним бавитись. Тому в момент, коли ОСОБА_5 підійшов до них і почав брати участь у грі в піску, він сказав, щоб той не заважав, однак ОСОБА_5 не послухав і продовжував бавитись разом з ними. Внаслідок чого він кинув піском ОСОБА_14 в тулуб;
- письмові пояснення ОСОБА_15 від 27.04.2026, який вказав, що про ситуацію, яка мала місце 16.04.2026 мід ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , йому нічого не відомо;
- письмові пояснення ОСОБА_18 від 28.04.2026, в яких зазначив, що побачив, як коваль ОСОБА_19 кинув пісок в очі ОСОБА_20 , після чого останній почав бігти за ОСОБА_21 , щоб зробити те саме у відповідь. Тоді він став між ними щоб припинити конфлікт, однак ОСОБА_5 кинув пісок йому у взуття, внаслідок чого ОСОБА_7 вдарив його. Через деякий час ОСОБА_5 плюнув ОСОБА_22 на голову, внаслідок чого останній плакав;
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.04.2026, в яких вона зазначила, що є матір`ю ОСОБА_13 , а також головою батьківського комітету, та повідомила про непоодинокі випадки, пов`язані з її сином та іншими дітьми і ОСОБА_23 , у яких вбачається провокативна поведінка останнього;
- письмові поясненнями ОСОБА_24 від 28.04.2026;
- світлокопію актового запису №176 про народження ОСОБА_13 ;
- психолого-педагогічну характеристику на учня 4-Б класу ОСОБА_25 ;
- світлокопію свідоцтва про народження ОСОБА_10 , актовий запис № 121;
- психолого-педагогічну характеристику на учня 4-Б класу Миколаївського ЗЗСО І ступеня ОСОБА_3 ;
- світлокопію паспорта на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 .
Також судом заслухало в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , та допитано в якості свідка ОСОБА_4 .
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП передбачає ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких діях: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких відносяться: виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя; зобов`язання поважати дитину; у разі передачі дитини на виховання іншим особам піклуватися нею (батьківське піклування); забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини та фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. 
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством.
Із досліджених судом доказів по справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал не містить, в розумінні ст.251 КУпАП, доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків, як матері відносно свого малолітнього сина ОСОБА_25 .
Викладена у протоколі фабула правопорушення не містить посилань на те, від виконання яких саме конкретних обов`язків передбачених ст.150 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилилась ОСОБА_1 . Натомість у фабулі зазначено, що малолітній ОСОБА_8 , перебуваючи на дитячому майданчику, що на пл. Ринок, 23 м. Миколаєва, кидав піском у однокласника ОСОБА_3 (2013 р.н.), що переросло у бійку, однак не досяг віку, з якого настає відповідальність. В той же час, посадова особа не конкретизує норму закону яку порушив ОСОБА_8 , та за порушення якої він повинен нести відповідність, однак не досяг віку з якого настає відповідальність. 
До протоколу не долучено жодних доказів які б свідчили, що саме внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, відбулась відповідна подія. Крім того, сам по собі факт конфліктної поведінки малолітнього не може автоматично свідчити про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. 
Згідно долученої до справи психолого-педагогічної характеристики на учня 4-Б класу ОСОБА_25 , його матір є головою батьківського комітету, постійно перебуває на зв`язку з педагогами, цікавиться оцінками, поведінкою та емоційним станом сина.
Суд також звертає увагу на те, що на момент події ОСОБА_1 не перебувала поруч із сином. Згідно показів свідка ОСОБА_4 та долучених до справи письмових пояснень інших дітей, відповідна подія мала місце під час уроку фізичного виховання, який проходив у міському парку, тобто в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_5 перебували на уроці та були залучені до навчального процесу.
Згідно показів свідка ОСОБА_4 , на уроці якої відбулась подія, а також долучених до справи письмових пояснень інших дітей, між ОСОБА_26 та ОСОБА_17 , відбулась дитяча суперечка, яка не мала ознак правопорушення.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У відповідність до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.
У відповідності до п.3 ч.1ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Тому, проаналізувавши наявні в справі докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП не доведена та в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184КУпАП, в зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.7, 9, 184, 245, 247, 254, 255, 279, 283, 284, 287-291 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Роман ДЖУС