ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року	справа № 380/11566/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області) із вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2017-2019 рр. в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115), починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести починаючи з 01.03.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії за 2017-2019 рр. в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115) та у зв`язку з цим здійснювати виплату пенсії у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у загальному порядку, встановленому цим Законом, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у відповідача та з 05.10.2019 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 рр. у розмірі 7763,17 грн. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі № 380/8231/25, яке набрало законної сили 30.01.2026, відповідач провів індексацію пенсії шляхом послідовного збільшення зазначеного показника на коефіцієнти 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, унаслідок чого показник середньої заробітної плати становить 14 154,63 грн. Проте з 01.03.2026 відповідач не провів подальшої індексації пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 із застосуванням коефіцієнта 1,121 з тих мотивів, що визначений Пенсійним фондом за формулою на основі базового показника станом на 01.10.2017 показник (9992,40 грн) є нижчим за фактично застосований при обчисленні пенсії. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду у справі № 200/5836/24.
Ухвалою судді від 08.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Відповідач зазначив, що Закон № 1058-IV є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення, а механізм перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 цього Закону деталізовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Порядок № 124). Послідовно посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251, від 22.02.2021 № 127, від 16.02.2022 № 118, від 24.02.2023 № 168, від 23.02.2024 № 185, від 25.02.2025 № 209 та від 25.02.2026 № 236, відповідач указав, що відповідно до пункту 5 Порядку № 124 індексації підлягає показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017 (3764,40 грн), послідовно збільшений на встановлені Урядом коефіцієнти. За розрахунком відповідача станом на 01.03.2026 такий показник становить 9992,40 грн (3764,40 Ч 1,17 Ч 1,11 Ч 1,11 Ч 1,14 Ч 1,197 Ч 1,0796 Ч 1,115 Ч 1,121). Оскільки показник середньої заробітної плати позивача, врахований при обчисленні його пенсії за рішенням суду (15 711,65 грн), перевищує зазначений показник, перерахунок пенсії з 01.03.2026 призвів би до її зменшення, у зв`язку з чим не проводився. Відповідач також наголосив, що рішення суду у справі № 380/8231/25 не зобов`язувало його провести перерахунок пенсії за постановою № 236, а органи Пенсійного фонду відповідно до статті 19 Конституції України діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у відповідача та з 05.10.2019 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV за зверненням, поданим 02.01.2020.
Для обчислення розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2017-2019 рр., у розмірі 7763,17 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі № 380/8231/25, яке набрало законної сили 30.01.2026, зобов`язано відповідача здійснити позивачу відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV індексацію пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 рр. у розмірі 7763,17 грн, з 28.10.2024 на коефіцієнти збільшення 1,11 (постанова КМУ № 251), 1,11 (постанова КМУ № 127), 1,14 (постанова КМУ № 118), 1,197 (постанова КМУ № 168), 1,0796 (постанова КМУ № 185), починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт 1,115 (постанова КМУ № 209), та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.
На виконання зазначеного судового рішення відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 28.10.2024 із застосуванням показника середньої заробітної плати у розмірі 7763,17 грн, послідовно збільшеного на коефіцієнти 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115, унаслідок чого показник середньої заробітної плати після перерахунку склав 14 154,63 грн. Розмір пенсії позивача станом на 01.03.2025 становить 9619,42 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» (далі - Постанова № 236) установлено, що з 01.03.2026 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,121.
Листом від 19.05.2026 № 1300-0903-8/79324 відповідач повідомив позивача, що індексація пенсії за віком відповідно до Постанови № 236 із застосуванням коефіцієнта 1,121 не проводилася. Як слідує з відзиву та матеріалів справи, відповідач не провів перерахунок пенсії позивача з 01.03.2026 у зв`язку з тим, що визначений ним за формулою показник середньої заробітної плати (9992,40 грн) є нижчим за показник, фактично врахований при обчисленні пенсії позивача.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення, яке має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Частина друга статті 40 Закону № 1058 установлює, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс Ч (Ск : К), де Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 42 Закону № 1058 для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Абзацом другим цієї ж частини передбачено, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Абзацом четвертим встановлено, що розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Механізм проведення такого перерахунку деталізовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Порядок № 124). Пунктами 2 та 3 Порядку № 124 визначено, які саме пенсії підлягають перерахунку, і пенсія позивача, призначена відповідно до Закону № 1058 за зверненням, що надійшло до 31.12.2020, підпадає під дію цього Порядку та підлягає перерахунку, зокрема, з 01.03.2026.
Абзацом першим пункту 5 Порядку № 124, на який посилається відповідач, установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. (3764,40 грн), на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку. Абзацом другим пункту 5 передбачено, що кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати.
Ключовим питанням у даній справі є те, чи підлягає індексації згідно з коефіцієнтом 1,121, установленим Постановою № 236, саме той показник середньої заробітної плати (у даному випадку - 7763,17 грн за 2017-2019 рр., збільшений на виконання рішення суду у справі № 380/8231/25 до 14154,63 грн), який був фактично застосований при обчисленні пенсії позивача, чи лише умовний (базовий) показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017 (3764,40 грн), як стверджує відповідач.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 сформулював правовий висновок, відповідно до якого індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника станом на 01.10.2017, як це передбачено Порядком № 124, з огляду на те, що положення останнього в цій частині не відповідають вимогам частини другої статті 42 Закону № 1058.
Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Зважаючи на викладене, абзаци перший і другий пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності до частини другої статті 42 Закону № 1058, тобто під час проведення індексації має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховувався для обчислення вказаної пенсії під час її призначення (попереднього перерахунку). Аналогічну правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду від 28.07.2025 у справі № 420/18490/24.
Суд також враховує, що частиною третьою статті 7 КАС України встановлено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору. Оскільки положення абзацу першого пункту 5 Порядку № 124 суперечать частині другій статті 42 Закону № 1058 у частині визначення показника, що підлягає індексації, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 1058 як акта вищої юридичної сили.
Застосуванню також підлягають постанови Кабінету Міністрів України, якими визначено коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати, зокрема пункт 1 Постанови № 236, яким з 01.03.2026 установлено коефіцієнт 1,121.
За таких обставин при проведенні індексації пенсії позивача з 01.03.2026 відповідач мав застосувати коефіцієнт збільшення 1,121, установлений пунктом 1 Постанови № 236, саме до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який був фактично врахований при обчисленні (попередньому перерахунку) пенсії позивача, тобто до показника 7763,17 грн за 2017-2019 рр., раніше збільшеного на виконання рішення суду у справі № 380/8231/25 на коефіцієнти 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 (що становить 14 154,63 грн), а не до умовного базового показника станом на 01.10.2017.
Відповідач у відзиві фактично визнає, що застосовував інший підхід - індексував умовний показник 3764,40 грн (станом на 01.10.2017), а оскільки отриманий за такою формулою результат (9992,40 грн) виявився нижчим за фактично застосований показник, перерахунок пенсії позивача з 01.03.2026 взагалі не провів. Такі дії (бездіяльність) відповідача суперечать частині другій статті 42 Закону № 1058 та наведеним висновкам Верховного Суду, а тому є протиправними.
Посилання відповідача на те, що рішення суду у справі № 380/8231/25 не зобов`язувало його провести індексацію за Постановою № 236, судом відхиляється, оскільки обов`язок проводити щорічну з 1 березня індексацію раніше призначених пенсій випливає безпосередньо із частини другої статті 42 Закону № 1058 та не залежить від наявності окремого судового рішення щодо кожного року індексації. Право позивача на індексацію пенсії з 01.03.2026 є самостійним і виникає в силу закону.
Підпунктом 6 пункту 2 Постанови № 236 (як і підпунктом 6 пункту 2 Постанови № 209) для пенсій, призначених у різні роки та не підвищених згідно з пунктом 1 цих постанов, установлено знижені (диференційовані) коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати залежно від року призначення/перерахунку пенсії.
Суд зазначає, що Закон № 1058 не містить положень, які б дозволяли Кабінету Міністрів України встановлювати різні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для пенсіонерів залежно від року призначення пенсії, - частина друга статті 42 Закону № 1058 передбачає єдиний механізм індексації для всіх раніше призначених пенсій. Запровадження знижених коефіцієнтів залежно від року призначення пенсії звужує зміст та обсяг існуючого права на індексацію пенсії, що суперечить статті 22 Конституції України, та виходить за межі повноважень, наданих Кабінету Міністрів України законодавцем. З огляду на частину третю статті 7 КАС України підпункт 6 пункту 2 Постанови № 236 у частині встановлення знижених коефіцієнтів до спірних правовідносин застосуванню не підлягає; перерахунок пенсії позивача має проводитися із застосуванням повного коефіцієнта збільшення 1,121, установленого пунктом 1 Постанови № 236.
Щодо вимоги про здійснення виплати пенсії у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у загальному порядку, встановленому цим Законом, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду суд зазначає, що така задоволенню не підлягає, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Тому зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачу може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання цього рішення суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо непроведення індексації (перерахунку) пенсії позивача з 01.03.2026 шляхом застосування коефіцієнта збільшення 1,121 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 рр. (7763,17 грн, з урахуванням раніше застосованих коефіцієнтів 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115) є протиправною, а позовні вимоги - обґрунтованими.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач належними та допустимими доказами правомірності своєї бездіяльності не довів.
За таких обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за 2017-2019 рр. в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115), починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) провести починаючи з 01.03.2026 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 , за 2017-2019 рр. в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115) та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.