Справа №639/273/26
Провадження №2/639/846/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року 
Новобаварський районний суд міста Харкова 
у складі: головуючого судді – Рубіжного С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чубенко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з АТ «Сенс Банк» безпідставно отриманих грошових коштів в порядку повернення стягнутих за виконавчими листами у розмірі 13 003, 10 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.12.2023 року по справі № 642/5688/23 позов задоволено. Стягнуто з нього, ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором № 501022342 у розмірі 61455,13 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. 
Натомість, 29 жовтня 2024 року постановою Харківського апеляційного суду, змінено заочне рішення суду першої інстанції, зменшено розмір стягнутої суми заборгованості за кредитним договором з 61455,13 грн. до 9988,14 грн. і судового збору за подання позовної заяви з 2684,00 грн. до 436,15 грн..
Таким чином, станом на 22.01.2023 року розмір його заборгованості перед АТ "Сенс Банк” за кредитним договором № 501022342 від 26 квітня 2018 року складав 9 988,14 грн., а не 61 455,13 грн. 
На виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова 27.02.2024 року, ухваленого по № 642/5688/23, було відкрито виконавче провадження №74298561 з примусового виконання зазначеного рішення і ще до ухвалення Харківським апеляційним судом 29.10.2024 року постанови про його зміну приватним виконавцем з нього було стянуто 61 455,13 грн. Зазначені обставини підтверджуються даними з виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, сформованою АТ "Сенс Банк” 23.07.2025 року, з якої вбачається, що в межах виконавчого провадження №74298561 з нього стягнуто 61 455,13 грн., фактично зайво стягнуто 51 466,99 грн. (61 455,13 грн. - 9988,14 грн.).
Оскільки на його неодноразові звернення до АТ "Сенс Банк" про надання документу, який підтверджує те, що суму, стягнуту приватним виконавцем за прийнятим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року, списано установою банку він отримав лише 23.07.2025 року, то не мав можливості подати заяву про поворот виконання зазначеного судового рішення до суду апеляційної інстанції у строк, визначений ст. 444 ЦПК України, відповідно до частини 10 статті заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.
Отже, на час звернення до суду з цим позовом річний строк на подання заяви про поворот виконання заочного рішення сплив, що унеможливлює здійснення захисту його прав у процесуальному порядку у межах справи № 642/5688/23 шляхом подання заяви про поворот виконання зміненого судового рішення. 
Разом з тим, у разі якщо правові підстави стягувача на отримання майна згодом відпали, право боржника на повернення стягнутого майна у зв`язку зі спливом річного строку на подання заяви про поворот виконання судового рішення остаточно не втрачається, оскільки у такому випадку захист боржника здійснюється на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України через окремий позов, а не заяву в межах старої справи. АТ "Сенс Банк” до часу мого звернення до суду з даним позовом зайво стягнуті з мене грошові кошти у розмірі 51 466,99 грн. мені не повернуло. Вищенаведені обставини стали підставою для мого звернення до суду вимогою до АТ “Сенс Банк” про стягнення зайво стягнутих з мене коштів.
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 19 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
05 лютого 2026 року на виконання ухвали суду подано заяву про усунення недоліків шляхом уточноного позову
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 09 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 22 квітня 2026 року судом визнано явку позивача обовязковою.
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 27 травня 2026 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Дмитра Олександровича інформацію щодо розміру стягнутих грошових коштів за виконавчим провадженням №74298561, на підставі виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Харкова у справі №642/5688/23 з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Акціонерне товариство «Сенс Банк» та надати копії документів на підтвердження стягнутих коштів.
04 червня 2026 року на виконання ухвали приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. надіслані відповідні докази.
Позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи, просив позов задовільнити. 
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 19.06.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Оцінюючи доводи позовної заяви, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 642/5688/23 за позовом а позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
22.12.2023 заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості– задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором 501022342 у розмірі 61 455,13 грн. (шістдесят одна тисяча чотириста п`ятдесят п`ять гривень 13 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).
29 жовтня 2024 року постановою Харківського апеляційного суду Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року – змінено, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 501022342 від 26 квітня 2018 року з 61455,13 грн до 9988,14 грн та судового збору за подання позовної заяви з 2 684,00 грн до 436,15 грн.
Позивач зазначає, що згідно виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, сформованою AT “Сенс Банк” 23.07.2025 року, з якої вбачається, що в межах виконавчого провадження №74298561 з нього стягнуто 61 455,13 грн., зокрема: 21.03.2024 року - 292,58 грн.; 26.03.2024 року - 15705,39 грн; 02.05.2024 року -1191,74 грн.; 03.06.2024 року - 1872,73 грн.; 13.06.2024 року - 8749,97 грн.; 02.07.2024 року - 1872,73 грн.; 22.07.2024 року - 15600,13 грн.; 02.08.2024 року - 1886,37 грн.; 19.08.2024 року - 14283,49 грн.
Згідно з відповіді приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. на виконання вимог ухвали Новобаварського районного суду м. Харкова від 27.05.2026 року, зазначено, що межах виконавчого провадження № 74298561 на рахунок виконавця надійшли кошти у загальному розмірі 78586,12 грн., які були розподілені відповідно до вимог чинного законодавства та перераховані: 64 139,13 грн. - кошти за виконавчим документом, стягнуті на користь стягувача; 300,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 6413,91 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 7733,08 грн. - сума, боргу, помилково або надмірно стягнута, повернута на реквізити боржника платіжними інструкціями від 02.10.2024 року, 02.09.2024 року та 20.08.2024 року, на підтвердження чого надано відповідні платіжні інструкції.
Таким чином судом встановлено, що при примусовому виконанні заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 грудня 2023 року з ОСОБА_1 за період з березня 2024 по жовтень стягнуто 64 139,13 грн., що відповідає загальному розміру сум 61 455,13 грн. боргу та 2 684, 00 грн. судового збору.
Перевіряючи доводи позивача, суд зазначає, що відповідно до статті 1212 Цивільного Кодексу України (далі-ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:
1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;
2) інше майно, якщо це встановлено законом.
У постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 року по справі № 6-3090 цс15 зазначено, що кондикція – позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
Відповідно до Розділу VI ЦПК України регламентовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) та зокрема, ст. 444 ЦПК України визначає поворот виконання рішення, постанови.
Так, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 року №13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2019 року по справі №569/15646/16-ц виснувала: «Поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.
Тлумачення статті 1215 ЦК України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення.
Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18)».
Крім того, подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.05.2022 року у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22).
У постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 592/12956/21, розмежовуючи інститути кондиційного зобов`язання (стаття 1212 ЦК України) та повороту виконання рішення (стаття 444 ЦПК України), суд касаційної інстанції зазначив, що у разі коли кошти сплачені (стягнуті) на виконання судового рішення, належним способом захисту прав боржника є саме процесуальний інститут повороту, а не подання позову чи заяви про стягнення безпідставно набутого майна на підставі норм матеріального права. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. При цьому, позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (п.57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (п.40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (п.89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (п.7.23)).
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, п. 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц).
При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №523/8951/20 (провадження № 61-10813св21).
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, оскільки в даному випадку позивач повинен був звернутись до Новобаварського районного суду міста Харкова із заявою про поворот виконання рішення в порядку, визначеного ст. 444 ЦПК України, оскільки повернення надмірно стягнутих коштів за судовим рішенням має здійснюватися в процесуальний спосіб, визначений законодавством, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
Посилання позивача про позбавлення можливості звернутися з відповідною заявою в порядку визначеного ст. 444 ЦПК України з підстав закінчення річного строку суд вважає безпідставним.
Фактично позові позивач посилається на причини пропуску строку, визначеного ст. 444 ЦПК України.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи наведене, позивач має право звернутися до суду із заявою в порядку рішення в порядку, визначеного ст. 444 ЦПК України також після закінчення строку із поданням відповідної заяви про поновлення строку з визначенням поважності причин пропуску строку.
Керуючись ст. 12, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, адреса місцезнаходження: 03050, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.
Повний текст рішення складено 19.06.2026.

Суддя С.О. Рубіжний