Справа № 159/3452/25
Провадження № 2/159/87/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Губара В.Є.,
з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Мілоан»звернулося у суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №100053339 від 28.07.2024 у розмірі 33805 грн грн, яка складається з заборгованості за кредитом 9220 грн, заборгованості по відсотках 19110 грн, заборгованості по комісії за видачу кредиту 475 грн, штрафних санкцій 5000 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №100053339 шляхом обміну електронними повідомленнями та прийманням умов, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов договору сума кредиту становить 10000 грн, строк кредиту 345 днів, з виконанням позичальником графіку платежів, з 28.07.2024. У разі прострочення позичальником зобов`язання з повернення кредиту, останній зобов`язується сплатити штраф 700 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перерахувавши грошові кошти в сумі 10000 грн на картковий рахунок відповідача. Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим у неї перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 33805 грн, з яких: 9220 грн. - заборгованість за кредитом, 19110 грн. - заборгованість за відсотками, 475 грн. - заборгованість по комісії, 5000 грн - штрафні санкції. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача в свою користь заборгованість в розмірі 33805 грн., а також понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 28.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
08.12.2025 представник відповідача - адвокат Кучер А.А. подав через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Покликається на те, що в анкеті-заяві на кредит погоджені істотні умови: сума кредиту: сума 10000 грн, строк кредитування 15 днів, дата повернення кредиту 12.08.2024, комісія за надання кредиту 575 грн, проценти нараховуються за ставкою None від фактичного залишку кредиту. В той же час договором про споживче кредитування передбачені інші істотні умови: строк кредитування 345 днів, дата повернення 08.07.2025, комісія 575 грн, проценти 255,50% річних (перший розрахунковий період) та 511% річних (другий розрахунковий період). Покликаючись на Закон України «Про споживче кредитування» наводить розрахунок заборгованості за відсотками за ставкою 1% в день за період з 29.07.2024 по 17.02.2025, згідно з яким отримано такі значення потенційної заборгованості: 7870,35 грн тіло кредиту та 12513,30 проценти за користування кредитом, тобто заборгованість не повинна бути більшою, ніж 20383,65 грн. Вважає позовні вимоги не доведеними позивачем. Не погоджується із вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7100 грн, який вважає завищеним через неспівмірність із складністю справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У судовому засіданні 27.05.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 13 год. 15 хв. 03.06.2026.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100053339, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 10000 грн (п. 1.2. Договору), строком на 345 днів з 28.07.2024 згідно графіку платежів, дата остаточного повернення 08.07.2025 (п.п. 1.3., 1.4. Договору). Періодичність здійснення платежів: в перший період 15 днів, далі кожні 15 днів згідно графіку, зі сплатою процентів за користування кредитом, денна процентна ставка 1,11 %, комісії за надання кредиту 575 грн. 
Згідно із п. 3.3.2. Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. цього Договору та Графіком платежів.
Відповідно до п. 4.1. Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіка платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 6 днів).
За змістом п. 4.2. Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за ставкою 511 відсотків річних в якості процентів за порушення грошового зобовязання, передбачених ст.625 ЦК України.
Цей договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаною представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором про споживчий кредит, оскільки акцептував договір підписавши 28.07.2024 одноразовим ідентифікатором 361931 направленим на номер телефону НОМЕР_1 .
Анкета-заява на кредит містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем на 15 днів у ТОВ «Мілоан».
Позивач надав з системи easy pay підтвердження щодо перерахування 10000 грн 28.07.2024 за договором № 100053339 на картку НОМЕР_2 .
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» вих.№20.1.0.0.0/7-260506/110145-БТ від 14.05.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку НОМЕР_4, на яку 28.07.2024 зараховано кошти на суму 10000 грн., призначення Miloan V.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним належними доказами факт укладення договору між позивачем і відповідачем з погодженням істотних умов, аргументи відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження заявлених вимог є безпідставними. Доводи представника відповідача, зазначені у відзиві, з приводу розбіжності в договорі про надання споживчого кредиту та анкеті-заяві щодо строку кредитування: 345 днів та 15 днів пояснюється визначеною графіком платежів (Додаток 1 до договору) періодичністю здійснення платежів: в перший період 15 днів, далі кожні 15 днів згідно графіку платежів, сторонами погоджено строк кредитування 345 днів, що зазначено і в паспорті споживчого кредиту. 
Згідно розрахунку заборгованості від 17.02.2025 позивача, яка утворилася у відповідача перед позивачем за період з 29.07.2024 по 17.02.2025 сума заборгованості склала за тілом кредиту 9220 грн, по відсоткам 19110 грн, комісія 475 грн, за ставкою 1,4% від суми кредиту.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву наведено власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, який грунтується на здійсненні відповідачем платежів за договором про споживчий кредит у загальній сумі 5920 грн., а саме 12.08.2024 в розмірі 1625 грн, 27.08.2024 у розмірі 1995 грн. та 11.09.2024 в розмірі 2300 грн. Вказаними платежеми у загальній сумі 5920 грн., на думку відповідача, нею погашено тіло кредиту в сумі 2129,65 грн. та відсотки у сумі 3790,35 грн. Виходячи з викладеного, відповідач обрахувала власну заборгованість перед позивачем сумою 20383,65 грн.
Однак, суд не погоджується із наведеною відповідачем позицією, оскільки вчинені нею платежі за договором у загальній сумі 5920 грн. не відповідають узгодженому сторонами графіку платежів, яким передбачено періодичне внесення відповідачем на погашення тіла кредиту сум у розмірі 200 грн., а також визначеним цим же графіком сум на сплату відсотків, відтак містять помилкові висновки ОСОБА_1 щодо пропорції у зарахуванні цих платежів частково як сплату тіла кредиту та частково як сплату відсотків за кредитом.
У питанні пропорції зарахування платежів відповідача за договором у загальній сумі 5920 грн. суд погоджується з позицією позивача, яким з вказаної суми на погашення тіла кредиту зараховано 780 грн., на погашення відсотків - 5140 грн., оскільки таке зарахування відповідає узгодженим сторонами умовам договору та графіку платежів.
Щодо заборгованості відповідача перед позивачем у частині відсотків суд відзначає таке.
Позивачем розраховано заборгнованість за відсотками виходячи з щоденної процентної ставки:
- 0,7% - за період з 29.07.2024 по 12.08.2024 (15 днів);
- 1,4% - за період з 13.08.2024 по 17.02.2025.
Погоджуючись із застосуванням денної процентної ставки за період з 29.07.2024 по 12.08.2024, суд водночас, вважає застосування позивачем денної процентної стаки 1,4% за період з 13.08.2024 по 17.02.2025.таким, що суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування».
Так, згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Отже, при обчисленні заборгованості по процентах за період з 13.08.2024 по 17.02.2025 слід застосовувати розмір денної процентної ставки - 1%. Цей розмір денної процентної ставки підлягає застосуванню з 13.08.2024, коли тіло кредиту у зв`язку з його частковою сплатою відповідачем зменшилося до 9500 грн, та з 11.09.2024, коли воно зменшилося до 9220 грн,.
Виходячи з вищевстановлених обставин, суд вважає доведеною наступну заборгованість відповідача по процентах перед позивачем:
- за період з 29.07.2024 по 12.08.2024 (15 днів) у сумі 1050 грн; виходячи з тіла кредиту у сумі 10000 грн. та розміру денної процентної стаки 0,7% та такого розрахунку (10000 грн. х 0,7% х 15 днів = 1050 грн.);
- за період з 13.08.2024 по 11.09.2024 (30 днів) у сумі 2850 грн; виходячи з тіла кредиту 9500 грн. та розміру денної процентної стаки 1% та такого розрахунку (9500 грн. х 1% х 30 днів = 2850 грн.);
- за період з 12.09.2024 по 17.02.2025 (159 днів) у сумі 14659,80 грн., виходячи з тіла кредиту у сумі 9220 грн. та розміру денної процентної стаки 1% та такого розрахунку (9220 грн. х 1% х 159 днів = 14659,80 грн.).
Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за відсотками склала 18559,80 грн. (1050+2850+14659,80=18559,80 грн).
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини та наведені норми заборгованість за тілом кредиту у сумі 9220 грн. та процентами у сумі 18559,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Разом з тим, безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 475,00 грн, оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальнику кредит надавався на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Закону України «Про захист прав споживачів».
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
У зв`язку з вище вказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 475,00 грн не підлягають задоволенню.
Що стосується нарахування позивачем штрафних санкцій в розмірі 5000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 №2120-ІХ, та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідач укладав договір з позивачем у період дії в Україні воєнного стану, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, штраф в розмірі 5000 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 27779,80 грн (9220,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 18559,80 грн. - заборгованість по відсоткам).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, суд приходить до висновку, що так як позов задоволено на 82,18% (27779,80/33805,00*100%=82,18%), відповідно судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1990,73 грн (2422,40*82,18%=1990,73).
Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.
Позивач у позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7100,00грн.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представник позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 7100 грн надав суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 16012025 від 16.01.2025 укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Правовий курс", копію акта приймання передачі від 16.01.2025, копію додаткової угоди до договору від 23.01.2025, платіжну іструкцію №15888 про перерахунок коштів адвокатському об`єднанню в розмірі 7100 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність.йшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Оскільки витрати позивача у сумі 7100 грн. на правничу допомогу підтверджені складеними ним вищевказаними документами, пропорційним розміром вказаних витрат позивача, підлягаючих стягненню з відповідача, є сума 5834,78 грн (7100*82,18%:100%=5834,78 грн).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України,ст.ст. 11, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1000053339 від 28.07.2024 у сумі 27779 (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 80 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 1990 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто) гривень 73 копійки та витрати на правничу допомогу в сумі 5834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 78 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», код ЄДРПОУ 40484607, місцезнаходження: м.Київ, вул.Бугговутівська, 17-21.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складене 03.06.2026. 

Головуючий:	В. Є. ГУБАР