Справа № 560/4160/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:
1. Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 по 19.05.2023, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористані дні відпусток, одноразову допомогу при звільненні тощо), без врахування відповідних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік». Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з 29.07.2020 по 19.05.2023, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористані дні відпусток, одноразову допомогу при звільненні тощо), з з урахуванням відповідних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня кожного календарного року; а саме:
- за період з 29.01.2020 по 31.12.2020, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 - 2012,00 грн;
- за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 - 2270,00 грн;
- за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатну осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 - 2481,00 грн;
- за період з 01.01.2023 по 19.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 - 2684,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у період з 19.12.2013 року по 12.01.2026 року та є учасником бойових дій. Зазначає, що за час проходження служби йому виплачувалось грошове забезпечення відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року. Однак у період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року відповідач не в повному обсязі нараховував та виплачував належні йому суми.
Позивач вказує, що для обчислення розмірів його посадового окладу та окладу за військовим званням відповідач протиправно застосовував розрахункову величину прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року (на рівні 1762,00 грн). Натомість, у зв`язку з набранням 29.01.2020 року законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, було відновлено первісну редакцію пункту 4 Постанови КМУ № 704. Відповідно до неї, розрахунок мав здійснюватися виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату його грошового забезпечення, а також усіх інших пов`язаних виплат, за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року із застосуванням актуальних розмірів прожиткового мінімуму станом на 1 січня кожного року, а саме:
Оскільки відповідач добровільно відмовився здійснити такий перерахунок, позивач звернувся до суду за захистом своїх конституційних прав на належне та своєчасне отримання грошового забезпечення.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 07.04.2026 залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою суду від 08.04.2026 продовжено розгляд справи №560/4160/26 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
Представник військової частини НОМЕР_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу у період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року здійснювалися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Відповідач вважає безпідставними доводи позивача про те, що скасування судом пункту 6 Постанови КМУ № 103 автоматично відновило первісну редакцію пункту 4 Постанови КМУ № 704. Представник наголосив, що визнання нормативно-правового акта нечинним або його скасування судом не поновлює дію попередніх актів, які ним були скасовані чи змінені. Автоматичне відновлення скасованих норм суперечить принципам нормотворення. Оскільки у спірний період Кабінетом Міністрів України не приймалося рішень про зміну розрахункової величини, військова частина правомірно застосовувала для обчислення окладів показник прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 року.
Окремо представник відповідача звернув увагу на безпідставність вимог щодо перерахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік. Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення (Наказ МОУ № 260), така допомога надається за рапортом військовослужбовця. Оскільки позивач у 2023 році з відповідним рапортом до командування не звертався, ця виплата йому взагалі не нараховувалась і не виплачувалась, а тому правові підстави для її перерахунку відсутні. З огляду на викладене, відповідач просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 у період з 19.12.2013 року по 12.01.2026 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 03.08.2017 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №12 від 12.01.2026 року, позивача виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення, у тому числі й грошового.
Під час проходження позивачем військової служби відповідач здійснював нарахування та виплату його грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». При цьому в період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача здійснювалося відповідачем із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а саме на рівні 1762,00 грн.
Рішенням військової частини НОМЕР_1 , оформленим листом-відповіддю від 03.03.2026 року №1590/491/212/пс, позивачу було відмовлено у добровільному перерахунку грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року із застосуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законами про Державний бюджет України на відповідні роки.
Вважаючи дії відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення без урахування щорічного зростання розміру прожиткового мінімуму протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Проте постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Отже, пунктом 4 Постанови №704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Однак, у подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
З наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 встановлено у сумі 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлено в сумі 2270,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено в сумі 2481,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 встановлено в сумі 2684,00 грн.
Крім того, суд звертає увагу, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх раніше нарахованих та виплачених видів грошового забезпечення, зокрема, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тощо.
Разом з тим, перерахунку з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року підлягають лише ті одноразові додаткові види грошового забезпечення, які вже були нараховані та виплачені позивачу за спірний період.
Суд встановив, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення № 260 позивачу не нараховувалась і не виплачувалась.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення 29.01.2020 по 19.05.2023, щомісячні і одноразові додаткові види грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, діяв протиправно.
Таким чином, необхідно зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 (посадовий оклад, оклад за військовим званням, нараховані та виплачені за цей період щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення), із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених у справі обставин позовні вимоги необхідно задовольнити частково.
Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі нараховані та виплачені за цей період щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський