Справа №295/12720/25
Категорія 139
2-а/295/26/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Воробйова Т.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження 
без повідомлення сторін адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Управління патрульної поліції у Львівській області 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5685394 від 09.09.2025 про накладення адміністративного стягнення. 
В обгрунтування своїх вимог зазначив, що 09.09.2025 о 17 год відносно нього поліцейським 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Матвійчук Оксаною Андріївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №5685394 від 09.09.2025 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Згідно з оскаржуваною постановою, 09.09.2025 о 17:05:48 с. Ков`ярі, дорога АД М-06 Київ-Чоп 557 км водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 77 км/год в населеному пункті, при дозволених 50 км/год; зафіксовано приладом TRUCAM 008423, чим порушив п.12.4. ПДР порушення швид. режиму в населених пунктах. 
Позивач вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною і такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, так як поліцейською при розгляді справи порушено порядок, визначений ст.279 КУпАП, а саме, при зупинці жінка- поліцейський не представилась, не назвала статтю - підставу для зупинки, вказала, що я перевищив швидкість і запропонувала йому сплатити штраф на місці через банківський термінал або вона складе постанову. На що позивач відповів, щоб вона складала постанову та з цього час почав фіксувати події на відео на свій мобільний телефон (відео додано до позову). Позивач зазначив, що за вимогою жінки-поліцейського пред`явив своє водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль, після чого жінкою-поліцейським було негайно складено постанову серії ЕНА №5685394 від 09.09.2025, без роз`яснення прав, доказів, оцінки доказів, надання права на пояснення, та з численними порушеннями порядку розгляду справи. 
04.11.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову представник просив відмовити, оскільки зміст оскаржуваної постанови про накладення адмінстягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5685394 від 09.09.2025, винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Інформація про технічний засіб вказана у описі обставин, установлених під час розгляду справи, а саме сертифікований прилад TRUCAM 008423, на якому чітко зафіксовано номерні знаки НОМЕР_1 транспортного засобу, яким керував позивач та порушив швидкісний режим у населеному пункті, рухаючись зі швидкістю 77км/год. Покази даного приладу оцінюються поліцейським як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відеофіксацію з приладу TRUCAM 008423 відповідачем додано до відзиву. 
При цьому, відповідач звернув увагу суду, що згідно з наказом МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підроздалами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 №1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб. 
З огляду на те, що адміністративне правопорушення було вчинено 09.09.2025 та відповідно до положення, вказаного вище, термін зберігання відеозапису вичерпався, а отже, надати даний відеозапис до суду, можливості немає. 
Щодо правомірності використання лазерного приладу вимірювання швидкості TRUCAM в ручному режимі, відповідач послався на свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/34038, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 02.07.2025, за яким лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 ТС 008423, є придатним до застосування до 02.07.2026. Посилаючись на відповідне нормативне регулювання використання засобу вимірювальної техніки TRUCAM, відповідач вказує, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 ТС 008423, засвідчує порушення швидкісного режиму та є придатним до використання, а тому є належним доказом по справі у розумінні вимог ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП. Можливість використання пристрою TRUCAM LTI 20/20 виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифіката перевірки типу №UA.ТR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018, сертифікатом відповідності №UA.ТR.001 22054-20, виданим ДП «Укрметртестстандарт» 23.12.2020. 
Також, відповідач вказує, що законність використання приладу TRUCAM в ручному режимі неодноразово підтверджувалась рішеннями судів - аналогічна правова позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі №446/501/25, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі №759/7502/24, у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2025 у справі №136/771/25, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №489/2647/25, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2025 у справі №638/17792/24.
Позивач подав відповідь на відзив, зазначивши, що на долученому відео видно автомобіль, а особи, яка їде за кермом, не видно. Запис на DVD-R диску закінчився о 17:05:54, а постанова була складена 17:07:54, тобто, за дві хвилини була складена постанова і проведені всі процедури у справі. Позивач вважає, що відповідачем не доведено його вини та не надано доказів на підтвердження дотримання порядку складення постанови. Також, позивач вказує, що в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, не міститься, а тому такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Дослідивши письмові матеріали справи, в їх сукупності, суд приходить таких висновків.
Закон (ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.
Положення ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлюють лише загальні засади використання поліцією технічних засобів, які стосуються всіх типів технічних приладів (технічних приладів, призначених для вимірювання швидкості руху, відстані, визначення габаритно-вагових параметрів, встановлення відсотку алкоголю в крові людини тощо), що використовуються для цілей, задекларованих в цьому Законі.
Натомість особливості практичного застосування технічного засобу в залежності від його призначення, конструктивних особливостей тощо можуть бути визначені в підзаконному акті.
Водночас слід зазначити, що Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, не установлює порядок використання саме тих технічних засобів, що забезпечують вимірювання швидкості руху транспортних засобів.
Суд встановив, що 09.09.2025 о 17 год поліцейським 1 взводу 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Матвійчук Оксаною Андріївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №5685394 від 09.09.2025 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Згідно з оскаржуваною постановою, 09.09.2025 о 17:05:48 с. Ков`ярі, дорога АД М-06 Київ-Чоп 557 км водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 77 км/год в населеному пункті, при дозволених 50 км/год; зафіксовано приладом TRUCAM 008423, чим порушив п.12.4. ПДР порушення швид. режиму в населених пунктах. 
Відповідач в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення посилається на відеозаписи з приладу TRUCAM, проте як це вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА №5685394 від 09.09.2025 інформацію щодо здійснення відеофіксації правопорушення, яке ставиться у вину позивачу, з технічних записів, яким здійснено таку відеофіксацію, встановити не можливо, оскільки в графі 7 «До постанови додаються» відповідна інформація відсутня, а відтак такі відеозаписи не можна вважати належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Відповідно достатті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17).
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 27.02.2020 у справі № 344/4629/16-а, від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тобто, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства, покладено на відповідача.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Окрім того, щодо порушень порядку розгляду справи, визначеного статтею 279 КУпАП, на які покликався позивач у позові, суд бере до уваги, що відеозапис, наданий позивачем, за його ж твердженням, не повністю фіксує спілкування поліцейського з позивачем, розгляд справи та складення постанови, тому не може повною мірою та достовірно підтвердити доводи позивача, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. Водночас, суд зауважує про відсутність на наданому позивачем відеозаписі представлення поліцейського, роз`яснення підстави зупинки та в подальшому, прав та обов`язків особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заслуховування пояснень такої особи, дослідження доказів і вирішення клопотань, оголошення строків і порядку оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, порядку її виконання, тобто, належного та у відповідності до встановленого законом порядку розгляду справи про притягнення особи до адмінвідповідальності (або частини такого розгляду, з огляду на часткову відеофіксацію подій). Доказів у спростування доводів позивача з цього приводу відповідачем не надано.
Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.
Отже, зважаючи на той факт, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, та, відповідно, наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5685394 від 09.09.2025 винесена відповідачем без додержання законності та підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа. Згідно з цією нормою, у зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, структурним підрозділом якого, без статусу юридичної особи, є Управління патрульної поліції у Львівській області.
Керуючись статтями 19, 72-77, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №5685394 від 09.09.2025 у виді штрафу в розмірі 340,00 грн стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньз Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (м. Львів, вул. Івана Перфецького, 19, код ЄДРПОУ 40108646).

Суддя Т.А. Воробйова