Провадження № 3-зв/537/2/2026
Справа № 537/1882/26

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2026 Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Мартишева Т.О., за участі секретаря судового засідання Антохіної Ю.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Чупілка С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву судді Крюківського районного суду м. Кременчука Дряхлова Євгенія Олександровича про самовідвід у справі № 537/1882/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. ст.130 КУпАП.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 року вказану справу передано судді Крюківського районного суду м. Кременчука Дряхлову Є.О., яким 30.06.2026 року подано заяву про самовідвід. Заяву обґрунтовано тим, що 23.06.2026 року у судовому засіданні захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокатом Чупілком С.П. було подано письмову заяву про відвід головуючого судді Дряхлова Є.О. від розгляду цієї справи, яку передано на розгляд іншому судді постановою від 23.06.2026 року. Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Мурашової Н.В. від 26.06.2026 у задоволенні заяви захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чупілка С.П., про відвід судді відмовлено. Доказів, які б свідчили про його необ`єктивність та упередженість суддею Крюківського районного суду міста Кременчук Мурашовою Н.В. при розгляді заяви захисника ОСОБА_1 адвоката Чупілка С.П. не встановлено. Разом з тим, зважаючи, що в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чупілка С.П. виникли сумніви в неупередженості судді Дряхлова Є.О., що породило недовіру до нього, враховуючи, що в майбутньому у вказаної особи та його захисника відповідна недовіра може стати причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі, з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді, та, як наслідок, забезпечення впевненості в справедливому розгляді справи незалежних і безстороннім судом, вважає за необхідне заявити собі самовідвід від розгляду цієї справи. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2026 заяву про самовідвід передано на розгляд судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишевій Т.О.
Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, не скористався правом надати пояснення в судовому засіданні.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник адвокат Чупілко С.П., у судовому засіданні вважали заяву про самовідвід судді доцільною та просили її задовольнити.
Суддя, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали заяви та справи про адміністративне правопорушення, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід (самовідвід) судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.
Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.
Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.
Отже, суддя вважає за необхідне при вирішенні питання щодо заявленого самовідводу, застосувати норми КПК України, які регулюють вирішення відводів та самовідводів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, зокрема, за наявності підстав, передбачених ст.ст.75,76 КК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами особами, які беруть участь у справі, може бути заявлено відвід судді.
Так, положеннями ст.ст.75,76 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичом чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає: неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Пункт 2.5 вищезазначених принципів вказує на те, що суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про самовідвід, повинні бути доведеними. Самовідвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Головною метою відводу (самовідводу) є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
У заяві про самовідвід від 30.06.2026 року суддя Дряхлов Є.О. зазначає, що подання захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокатом Чупілком С.П., заяви про відвід судді Дряхлова Є.О. беззаперечно свідчить про недовіру як Криворучка Р.А., так і його захисника до головуючого судді у цій справі. Доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді Дряхлова Є.О. суддею Крюківського районного суду м. Кременчука Мурашовою Н.В. при розгляді заяви захисника ОСОБА_1 адвоката Чупілка С.П. не встановлено. Разом із цим, в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника виникли сумніви у його неупередженості, що породило недовіру до нього, враховуючи що, в майбутньому у вказаної особи та його захисника відповідна недовіра може стати причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Стаття 15 Кодексу суддівської етики передбачає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Водночас, у цій нормі вказано, що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
Так у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої зацікавленості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Європейський суд у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказав, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
При цьому слід зазначити, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
У своїй заяві суддею Дряхловим Є.О. не наведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про пряму чи опосередковану зацікавленість судді у результаті розгляду даної справи, і які б викликали сумнів у його неупередженості або об`єктивності, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність відводу.
Будь-яких інших посилань та зазначення фактичних обставин, які моли б свідчити про упередженість судді Дряхлова Є.О. й викликати сумнів щодо об`єктивного та безстороннього розгляду ним зазначеної справи про адміністративне правопорушення не надано.
З огляду на викладене, суддя не вбачає підстав для задоволення заявленого суддею Крюківського районного суду м. Кременчука Дряхловим Є.О. самовідводу при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.ст.75,80-81 КПК України,ст. 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви судді Крюківського районного суду м. Кременчука Дряхлова Євгенія Олександровича про самовідвід у справі № 537/1882/26 (провадження № 3/537/485/2026) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 01.07.2026.

Суддя :       Т.О. Мартишева