09 червня 2026 року Єдиний унікальний № 504/972/26 Провадження № 2/501/1840/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
09 червня 2026 року   м. Чорноморськ
Чорноморський міський суд Одеської області
у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретаря судових засідань – Дунаєвої Т.В.
номер справи № 504/972/26 провадження 2/501/1840/26
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу за позовною заявою позивача: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до відповідача: ОСОБА_1 предмет та підстава позову про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін.
05 березня 2026 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» ( далі по тексту ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ) звернулось до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначило, що 08 січня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУР УКРАЇНА » далі по тексту – ТОВ «ЛІНЕУР УКРАЇНА ») та ОСОБА_1 укладено Договір №5232275 про надання споживчого кредиту (далі по тексту - Договір). Кредитний Договір підписаний відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 50537, який був надісланий на визначений відповідачем номер мобільного телефону.
Відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит в загальній сумі 8200,00 грн., шляхом їх перерахування на к банківську платіжну картку визначену відповідачем 
№ НОМЕР_1 , яку вона вказав при оформленні кредиту , та які вона мала повернути у строк, визначений договором, 360 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 0.95 % в день.
Свої зобов`язання товариство виконало надавши відповідачу в користування грошові кошти в розмірі встановленим Договором.
29 вересня 2025 року між ТОВ ««ЛІНЕУР УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-38/25, відповідно до умов якого ТОВ ««ЛІНЕУР УКРАЇНА » відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги за кредитним договором до відповідача. 
За договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» , набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 5232275 від 08 січня 2025 року , яка становить: 24196.94 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 8199.99 грн., заборгованість по відсотках – 14264.70 грн., пеня – 1732.25 ,00 грн.
На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним Договором на загальну суму 24 196.94 грн., окрім того просить стягнути судові витрати в розмірі 2662,40 грн. понесені при звернення до суду.
Представник позивача, в судове засідання не з`явився, з позовної заяви вбачається що розгляд справи просить проводити за своєї відсутності. Позовну заяву, просив задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`явилась, про місце, час та день розгляду справи повідомлялась належним чином .Відзиву проти позову не надала. Поважної причини неявки суду не повідомила. Заяви про зміну місця проживання ( реєстрації ) суду не надала.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
22 квітня 2026 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 

Заперечень (заяв) проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін по справі не надходило.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просить розгляд справи проводити та своєю відсутністю, позовну заяву, просив задовольнити в повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення (а.с. 86)
Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлялась в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась, поважної причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась .
Судова повістка у відповідності до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку ( а.с.87-88) .
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 73-74). 
Відповідач бу повідомлений про розгляд справи за допомогою sms повідомлення
на номер телефону вказаного в анкеті заяві НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ( а.с.90-97).
Повідомлення відповідача про розгляд справи 04 червня 2026 року відбулось на веб сайті судової влади 24 квітня 2026 року, відповідно до положень ст. ст. 128, 131 Цивільного процесуального кодексу України( а.с. 80).
Згідно ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ст.ст.13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідчин ості її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання.
Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За частиною 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом.
08 січня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУР УКРАЇНА » та ОСОБА_1 укладено Договір №5232275 про надання споживчого кредиту .Кредитний Договір підписаний відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 50537, який був надісланий на номер мобільного телефону.
Відповідно до умов п.1.2.Договору відповідач отримала кредит в загальній сумі 8200,00 грн., шляхом їх перерахування на банківську платіжну картку визначену відповідачем 
№ НОМЕР_1 , яку вона вказав при оформленні кредиту , та які вона мала повернути у строк, визначений договором, 360 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 0.95 % в день.
Згідно п.1.3. строк дії Договору становить 360 днів, періодичність платежів кожні 30 днів.Комісія за надання кредиту згідно п. 1.4.1 Договору 820.00 грн.
Процента ставка за умовами п.1.4.1 стандартна 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування , вказаного в п.1.3. Договору.
Товариство надає кредит згідно п.2.1. Договору в безготівковій формі шляхом перерахування кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
Умовами п.п. 3.1, 3.2, 3.4 Договору за користування кредитними грошима передбачено нарахування процентів на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів. Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору, зокрема не може бути збільшений в односторонньому порядку .
Порядок повернення кредиту визначений п.п. 5.1-5.9 Договору. За умови п.6.1 , 6.2..6.3., 6.4. Договору сторони несуть відповідальність за порушення Умов Договору .
Згідно п.9.2. Договір діє з часу її підписання і до строку визначеному в п.1.3 Договору, а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним ( а.с. 10-22 ,24-27).

Свої зобов`язання товариство виконало перерахувавши за допомогою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» що діє на підставі укладеного Договору з ТОВ «ЛІНЕУР УКРАЇНА» № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 20219 року на картку№ 4441111140145906 01 січня 2025 року 8200.00 грн.( а.с.43).
29 вересня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУР УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-38/25, відповідно до умов якого ТОВ ««ЛІНЕУР УКРАЇНА » відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги за кредитним договором до відповідача. 
За договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» , набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 5232275 від 08 січня 2025 року , яка становить: 24196.94 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 8199.99 грн., заборгованість по відсотках – 14264.70 грн., пеня – 1732.25 ,00 грн.( а.с.38-42).
На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним Договором на загальну суму 24 196.94 грн., окрім того просить стягнути судові витрати в розмірі 2662,40 грн. понесені при звернення до суду.
ОСОБА_1 була повідомлена про зміну кредитодавця ( а.с.53).
З моменту передачі прав вимоги , відповідачем жодних дій на погашення заборгованості не здійснювались.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено ,що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається
За правилами ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України вбачається ,що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено ,що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1077 Цивільного кодексу  України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу  України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Сторонами у договорі факторингу за приписами ст. 1079 Цивільного кодексу  України є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції .
Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою.
У Постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права вимоги за укладеними відповідачем Договорами, в свою чергу відповідач не в надав своєчасно позикодавцям, кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, що має відображення у Розрахунках заборгованості за договорами.
Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторін влаштовували його умови. Протилежного відповідачем суду не надано.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами 1,2, ст. 1082 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Договори, укладені відповідачем на отримання грошових коштів та договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
Суд вважає доведеним, що до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» як фактора, перейшли всі права кредитора, що виникли з Договору № № 5232275 від 08 січня 2025 року, у тому числі право вимоги сплати заборгованості за кредитним договором.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно, кошти для погашення заборгованості за кредитним Договором що відображено в розрахунку.
Проте , звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач просить окрім суми заборгованості стягнути з відповідача суму пені ( штрафні санкції) у загальному розмірі 1732.25 грн. .
З огляду на те, що хоч умовами Договорів сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені, неустойки, штрафу що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. 
У п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 зроблено правовий висновок, що якщо Цивільного кодексу України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять одно предметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми Цивільного кодексу України.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення п.18 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, а не п. 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
Позивачем не враховано положення вищевказаних перехідних положень Цивільного кодексу України та здійснено розрахунок неустойки, у зв`язку із викладеним, Суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені - слід відмовити.
Таким чином, в порушення умов кредитних договорів, а також вимог ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором належним чином не виконав.
Так, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за Договором № 5232275 від 08 січня 2025 року про надання споживчого кредиту в загальному розміру  22469,69 грн. протилежного суду не надано, в судовому засіданні не встановлено. 
Висновки суду.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, Суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційне задоволеним вимогам.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 18, 77-81, 259, 263-265, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України ,ст. ст. 11, 14-16, 610-612, 623, 625, 627, 629, 1049, 1054 , 1077, 1078 Цивільного кодексу України, Суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , відомості про місце роботи відсутні, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: вул. Іллінська, будинок 8, м. Київ, 04070) заборгованість за кредитом в сумі 22464.69 грн. та судові витрати у розмірі 2470,70.грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Повний текст рішення суду виготовлено 09 червня 2026 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони у справі: 
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , відомості про місце роботи відсутні, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Головуючий