Справа № 127/23767/25
Провадження № 22-ц/801/1009/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Справа № 127/23767/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів: Голоти Л.О., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:

У липні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.03.2019 АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Того ж дня, ОСОБА_1 , підписав договір оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту.
Відповідно до умов договору позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит. Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що встановлені договором.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».
Запис про зміну найменування позивача було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 178 904,38 грн, з яких: 110 389,67 грн – заборгованість по тілу кредиту – 68 514,71 грн – заборгованість по відсотках. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631122838 від 11.03.2019 в розмірі 178 904,38 грн, з яких: 110 389,67 грн – заборгованість по тілу кредиту; 68 514,71 грн – заборгованість по відсотках.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 11.03.2019 ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» підписали паспорт споживчого кредиту (т.1 а.с.16).
11.03.2019 АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 підписали оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631122838, в якій ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк», укладеного між ним та банком. Дана оферта містить умови надання кредитної лінії, у т.ч. ліміт кредитної лінії у сумі 200 000 грн, розмір відсотків та інші умови кредитування. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення угоди та надання суми кредиту (а.с.12).
11.03.2019 АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про акцепт пропозиції на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (т.1 а.с.13).
Також ОСОБА_1 підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (т. 1 а.с. 14) та 11.03.2019 заяву (акцепт) №248.631122838.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування (т.1 а.с.15).
Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку (т.1 а.с.54-60).
Відповідно до копії витягу з державного реєстру банків, виданого директором департаменту ліцензування НБУ, відповідно до якого АТ «Альфа-банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк» (т.1 а.с.38).
З долученої позивачем виписки по особовому (банківському) рахунку відповідача  ОСОБА_1 , а також наданого розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачем частково здійснювалося внесення коштів на погашення заборгованості.
З наданого розрахунку заборгованості також вбачається, що вказані платежі були враховані позивачем при визначені загального розміру заборгованості.
26.04.2025 АТ «Сенс Банк» надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань щодо сплати суми боргу протягом 30 днів з моменту отримання вимоги (т.1 а.с.7-8).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти в загальній сумі 178 904,38 грн в добровільному порядку ним не повернуті, а тому кредитор має право вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми позичених коштів та процентів за користування ними. 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже матеріалами справи підтверджується, що 11 березня 2019 року між АТ «Альфа-Банк», яке змінило своє найменування на АТ «Сенс Банк» та  ОСОБА_1 було укладено угоду № 631122838 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, на підставі якої АТ «Альфа-Банк» надало  ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 200 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35,99% річних. На підтвердження договірних відносин та надання кредиту АТ «Сенс-Банк» надало копію Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 11 березня 2019 року, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» від 11 березня 2019 року, паспорта споживчого кредиту від 11 березня 2019 року, виписку з рахунку ОСОБА_1 за період з 11 березня 2019 року по 14 квітня 2025 року, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитом.
Тому приймаючи до уваги, що банк повністю виконав умови договору, а відповідач, в свою чергу, порушив графік платежів, що призвело до утворення заборгованості в загальному розмірі 178 904,38 грн, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь банку заборгованості у заявленому позивачем розмірі.
Доводи апеляційної скарги про неукладеність кредитного договору є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. До того ж отримання відповідачем кредитних коштів і користування ними свідчить про прийняття умов кредитування та виникнення між сторонами договірних зобов`язань.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наданих позивачем до позову документів, в тому числі, розрахунку заборгованості, не виявляється можливим встановити та підтвердити, зокрема, правильність розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач, стверджуючи, що позивач не довів правильності свого розрахунку, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, не надала власного контррозрахунку чи фіскальних документів на підтвердження повної або часткової сплати заборгованості за кредитом у розмірах, що є відмінними від наданого банком розрахунку.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (див. правову позицію Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21)).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Тому колегія суддів відхиляє посилання відповідача про ненадання АТ «Сенс-Банк» належних доказів на підтвердження розміру заборгованості через ненадання первинних бухгалтерських документів, оскільки крім розрахунку заборгованості, АТ «Сенс-Банк» надало також виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 11 березня 2019 року по 14 квітня 2025 року, яка є первинним бухгалтерським документом та відображає повну інформацію щодо здійснених відповідачем витрат та всіх нарахувань.
Доводи апеляційної скарги щодо непідтвердження отримання ним досудової вимоги, як повідомлення про відновлення обов`язку повертати кредитні кошти, вже були предметом розгляду в суді першої інстанції та яким судом була надана повна, всебічна та обґрунтована правова оцінка, будь-яких підстав для надання ним повторної правової оцінки колегія суддів не вбачає.
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін. 
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 178 904,38 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:     В.П. Рибчинський
Судді:       Л.О. Голота
В.В. Оніщук