ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8685/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засідання Буханець І.П., за участі представника позивача Нємної Т.І., представника відповідача Гаврика С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року (суддя першої інстанції Артоуз О.О.) у справі №280/8685/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат» (далі – позивач, ПрАТ «ЗАК») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач, ГУДПС) в якому просило: визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення за результатом документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» від 03.07.2025 № 1077008010709.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.07.2025 № 1077008010709.
Стягнув на користь Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 21319,32 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.
Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, що суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ПрАТ "Запоріжабразив" своєчасно вжито вичерпних заходів для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями.
Таким чином, доводи позову про те, що порушення граничних строків проведення розрахунків за валютними операціями настало не з вини товариства не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.
Проте, встановивши факт пропуску Позивачем граничного строку розрахунків по валютним операціям та відсутність обставин, які б звільняли позивача від встановленої законом відповідальності, суд першої інстанції скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 03.07.2025 №1077008010709.
Як підставу скасування суд зазначив, що відповідачем невірно визначено суму неодержаних грошових коштів за договором, яку взято за основу під час обрахунку пені, а відповідно не вірно визначено суму пені.
При цьому визначення розміру пені за порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій належить до дискреційних повноважень відповідача, а отже суд не може втрутитись та визначити суму пені, яку необхідно сплатити позивачу.
Відповідно до пункту 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості.
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав вважати, що ПрАТ "Запоріжабразив" своєчасно вжито вичерпних заходів для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями та про наявність вини Позивача.
Проте, встановивши факт пропуску Позивачем граничного строку розрахунків по валютним операціям, що відповідно до вимог ч.5 ст. 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» є підставою для застосування до останнього штрафних санкцій у вигляді пені та відсутність обставин, які б звільняли позивача від встановленої законом відповідальності, суд першої інстанції скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 03.07.2025 №1077008010709.
Судом першої інстанції не враховано положення п. 12 розд. ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів», затвердженою постановою НБУ від 02.01.2019 № 7.
Відповідно до встановлених перевіркою обставин, на поточний рахунок ПРАТ «ЗАПОРІЖАБРАЗИВ» від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) за товар, поставлений по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023 на загальну суму 82 413,80 дол. США, надійшла валютна виручка у сумі 42 611,50 дол.США.
Валютні кошти у сумі 298,00 дол.США на поточний рахунок ПРАТ «ЗАПОРІЖАБРАЗИВ» не надходили, так як були списані банківською установою АБ «УКРГАЗБАНК» з розподільчого рахунку ПРАТ «ЗАПОРІЖАБРАЗИВ» в якості плати за надані послуги з переказу коштів з рахунку нерезидента на рахунок ПРАТ «ЗАПОРІЖАБРАЗИВ».
Зазначене підтверджується SWIFT-повідомленнями, які були досліджені під час перевірки.
Отже, дебіторську заборгованість визначено в Акті перевірки правомірно.
Станом на 30.05.2025 дебіторська заборгованість за Контрактом становить суму 55 802,30 дол.США: 16000,00 + 82413,80 – 42611,50 = 55 802,30 дол.США, де:
16000,00 – сума дебіторська заборгованість на початок перевіряємого періоду;
82413,80 – сума, на яку експортовано товар;
42611,50 – сума коштів, яка надійшла на поточний рахунок ПРАТ «ЗАПОРІЖАБРАЗИВ»;
55 802,30 – дебіторська заборгованість на кінець перевіряємого періоду.
Перевіркою не встановлені наявність підстав, передбачені положеннями п. 12 розд. ІІІ Інструкції № 7, для зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь ПРАТ «ЗАПОРІЖАБРАЗИВ» від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) як оплата за товар під час виконання зобов`язань по експортному контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023.
Також скаржник зазначає, що встановивши факт пропуску Позивачем граничного строку розрахунків по валютним операціям, відсутність обставин, які б звільняли Позивача від встановленої законом відповідальності, відсутність підстав вважати, що ПрАТ "Запоріжабразив" своєчасно вжито вичерпних заходів для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями та наявність вини Позивача, суд першої інстанції не мав правових підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення- рішення від 03.07.2025 №1077008010709 в цілому.
Відповідно до висновків Верховного Суду України у постанові від 05 грудня 2006 року у справі N 21-527во06 наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.
Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 10 серпня 2023 року у справі № 160/1998/19, від 29 липня 2021 року у справі № 1340/5541/18, від 03 вересня 2019 року у справі № 806/2049/18, від 26 грудня 2018 року у справі № 2а/0370/3780/11, від 23 жовтня 2018 року у справі № 808/3458/16, від 21 травня 2020 року у справі № 824/257/18-а, що суми грошових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), боргу (недоїмки), яких стосуються позовні вимоги, визначені позивачу за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно чи суму штрафних (фінансових) санкцій, що застосовані правомірно.
Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав, інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.
Отже, визначальною є дійсна можливість для суду на підставі належних та допустимих доказів виділити (виокремити) з податкового повідомлення-рішення відповідну суму грошового зобов`язання, в частині якої таке рішення слід визнати протиправним та скасувати. Такими доказами, за загальним правилом, є акт перевірки та розрахунок до податкового повідомлення-рішення.
Наведена правова позиція Верховного Суду є усталеною та відображена зокрема в Постанові ВС КАС від 06.03.2025 року (справа №420/769/22), Постанові ВС КАС від 15.04.2025 (справа №500/159/24), в Постанові ВС КАС від 12.11.2025 року (справа №320/38134/24).
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що визначення розміру пені за порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій належить до дискреційних повноважень відповідача, а отже суд не може втрутитись та визначити суму пені, яку необхідно сплатити позивачу. Це повинен зробити відповідач із врахуванням висновків суду, а відтак на переконання суду у зв`язку порушенням принципів законності, належного урядування та пропорційності, при невірному визначенні сум, які необхідно позивачу сплатити суд вважає, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 03.07.2025 № 1077008010709, тому його слід скасувати.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Позивач вважає, що суд першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вірно прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Приватне акціонерне товариство «Запорізький абразивний комбінат» (код ЄДРПОУ 00222226) (далі – ПрАТ «Запоріжабразив») зареєстроване як юридична особа 25.12.1995 (дата запису: 22.08.2005, номер запису: 11031200000001816).
Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Запоріжабразив» здійснює наступні види економічної діяльності за КВЕД: 20.13 Виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин (основний); 23.91 Виробництво абразивних виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.; 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 56.29 Постачання інших готових страв; 35.14 Торгівля електроенергією; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.32 Виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини.
У зв`язку із надходженням листа ДПС від 24.03.2025 №32485/7/99-00-07-04-02-07 з податковою інформацією Національного банку України, наданою АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478), про встановлені станом на 01.03.2025 факти порушень валютного законодавства, вчинені ПрАТ «Запоріжабразив» (код ЄДРПОУ 00222226) по зовнішньоекономічних операціях з експорту товарів по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.69.35 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (надалі – ПК України) та на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20.05.2025 № 938-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» (код ЄДРПОУ 00222226) з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічним операціям з експорту товарів по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), за період діяльності з 16.11.2023 по 30.05.2025.
За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, від 05.06.2025 №7780/08-01-07-09/00222226.
Згідно з висновками акту, встановлено порушення: пункту 1 та пункту 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» з урахуванням вимог пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження військового стану» від 24.02.2022 № 18, а саме: по експортному контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), валютна виручка на суму 55 802,30 дол. США не надійшла, подання позову до суду про стягнення заборгованості з нерезидента на суму 55 504,30 дол. США здійснено після спливу законодавчо встановленого 180-денного строку: по сумі 38 202,30 дол. США, період прострочення - з 14.05.2024 по 25.12.2024 (226 днів); по сумі 17 600,00 дол. США, період прострочення - з 24.06.2024 по 25.12.2024 (185 днів); по сумі 298,00 дол. США, період прострочення - з 26.12.2024 по 30.05.2025 (156 днів).
Позивач не погодився з висновками Акту та у встановленому порядку подав заперечення від 19.06.2025 №02/1343.
За результатами розгляду заперечень складено висновок від 30.06.2025 №90/08-01- 07-09/00222226.
За результатами проведеної перевірки складено податкове повідомлення – рішення форми «С» від 03.07.2025 за №1077008010709 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені ЗЕД у розмірі 1 421 287,69 грн.
Не погодившись з прийнятим ППР від 03.07.2025 за №1077008010709, позивачем до ДПС України подано скаргу від 17.07.2025 №14/1490 на зазначене податкове повідомлення – рішення.
Рішенням ДПС України від 16.09.2025 №26798/6/99-00-06-01-03-06 оскаржуване повідомлення-рішення від 03.07.2025 за №1077008010709 залишено без змін, а скарга без задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позову про те, що порушення граничних строків проведення розрахунків за валютними операціями настало не з вини товариства не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.
Проте, суд зазначив, що відповідачем невірно визначено суму неодержаних грошових коштів за договором, яку взято за основу під час обрахунку пені (55 802,30 дол. США. замість 55 504,30 дол. США), а відповідно не вірно визначено суму пені.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що визначення розміру пені за порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій належить до дискреційних повноважень відповідача, а отже суд не може втрутитись та визначити суму пені, яку необхідно сплатити позивачу. Це повинен зробити відповідач із врахуванням висновків суду, а відтак на переконання суду у зв`язку порушенням принципів законності, належного урядування та пропорційності, при невірному визначенні сум, які необхідно позивачу сплатити суд вважає, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 03.07.2025 № 1077008010709, тому його слід скасувати.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
За визначенням, наведеним у пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
У пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пп. 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про валюту і валютні операції" від 21 червня 2018 року № 2473-VIII, (далі Закон № 2473-VIII), Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 (далі Положення) та Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7 (далі Інструкція).
Частиною 3 статті 3 Закону № 2473, визначено, що у разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовують положення цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 2473-VIII, валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства. (ч. 4 ст. 11 Закону № 2473-VIII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства. (ч. 6 ст. 11 Закону № 2473-VIII).
За положенням частини 1 – 2 статті 13 Закону № 2473, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 2473, за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.
Відповідно до пункту 21 Положення № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Згідно з пунктом 23 розділу ІІ Положення №5, розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжувався та наразі триває.
Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 3 березня 2022 р. «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», з метою забезпечення захисту національних інтересів було введено певні тимчасові законодавчі обмеження та мораторії (заборони щодо взаємодії з такими пов`язаними з державою агресором особами.
За положенням частини 4 статті 5 Закону № 2473 порядок проведення розрахунків за валютними операціями визначається Національним банком України.
Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 2473 порядок проведення переказу валютних цінностей визначається Національним банком України.
24.02.2022 з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи, Правління Національного банку України прийняло постанову № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану".
Пунктом 14-2 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» на час спірних правовідносин було установлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 2473, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Частиною 6 статті 13 Закону №2473-VIII передбачено, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (ч. 8 ст. 13 Закону № 2473-VIII).
Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7, яка набрала чинності 07.02.2019 (далі - Інструкція № 7, в редакції, чинній на час спірних правовідносин), банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:
1) оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у межах валютного регулювання законодавець прямо встановив конкретні строки та порядок виконання обов`язків, зокрема, - строк погашення заборгованості за операціями з експорту, який обчислюється відповідно до чіткої норми саме з моменту митного оформлення товару. Норми Закону про валюту у цих правовідносинах мають імперативний характер і не допускають довільного тлумачення чи розширення.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання експортного контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023 за період з 16.11.2023 по 30.05.2025, позивачем здійснено відвантаження товару - круги шліфувальні УКТ ЗЕД 6804221800, штучний корунд УКТ ЗЕД 2818109100 на загальну суму 82 413,80 дол. США (3 008 110,93 грн.), що підтверджується митними деклараціями: 23UA112080011977U7 від 16.11.2023 на суму 64 813,80 дол. США (2 350 427,09 грн.), граничний строк надходження валютних коштів – 13.05.2024, інвойс № 7/1353 від 16.11.2023; 23UA1120809013400U2 від 27.12.2023 на суму 17 600,00 дол. США (657 683,84 грн.), граничний строк надходження валютних коштів – 23.06.2024, інвойс № 4517 від 27.12.2023.
Відповідно до SWIFT-повідомлень BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) сплачено позивачу за контрактом: 24.11.2023 – 5 000,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 60,00 дол. США; 11.12.2023 – 11 000,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 57,50 дол. США; 12.12.2023 – 2 400,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 40,00 дол. США; 06.02.2024 – 17 600,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 57,50 дол. США; 20.02.2024 – 1 909,50 дол. США за рахунок яких утримано комісію 40,00 дол. США; 19.04.2024 – 5 000,00 дол. США за рахунок яких утримано комісію 43,00 дол. США.
Валютні кошти за поставлений товар по контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023 надійшли на поточний валютний рахунок ПрАТ «Запоріжабразив» НОМЕР_1 , відкритий в АБ «Укргазбанк», від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) на загальну суму 42 611,50 дол. США (1 594 751,20 грн.), відповідно до банківських виписок: від 27.11.2023 на суму 4 940,00 дол. США (178 080,58 грн.); від 11.12.2023 на суму 10 942,50 дол. США (402 053,71 грн.); від 12.12.2023 на суму 2 360,00 дол. США (87 016,98 грн.); від 06.02.2024 на суму 17 542,50 дол. США (658 798,06 грн.); від 20.02.2024 на суму 1 869,50 дол. США (71 573,25 грн.); від 22.04.2024 на суму 4 957,00 дол. США (197 228,62 грн.).
Валютні кошти за поставлений товар на суму 55 802,30 дол. США не надійшли від нерезидента BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).
ПрАТ «Запоріжабразив» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України з позовною заявою від 19.12.2024 про стягнення заборгованості у сумі 55 504,30 дол. США, що виникла внаслідок недотримання умов зовнішньоекономічного контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеного з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).
Постановою Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промислової палаті України від 26.12.2024 справу прийнято до провадження за №451/2024.
Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 29.05.2025 у справі №451/2024 позов задоволено, вирішено стягнути з BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) на користь ПрАТ «Запоріжабразив» 55 504,30 доларів США вартості поставленого, але не оплаченого товару.
Подання позову до суду про стягнення заборгованості з нерезидента на суму 55 504,30 дол. США здійснено після спливу законодавчо встановленого 180-денного строку:
по сумі 38 202,30 дол. США, період прострочення - з 14.05.2024 по 25.12.2024 (226 днів);
по сумі 17 600,00 дол. США, період прострочення - з 24.06.2024 по 25.12.2024 (185 днів);
по сумі 298,00 дол. США, період прострочення - з 26.12.2024 по 30.05.2025 (156 днів).
Станом на 30.05.2025 дебіторська заборгованість за Контрактом становила суму 55 802,30 дол.США: 16 000,00 (сума дебіторська заборгованість на початок перевіряємого періоду) + 82 413,80 (сума, на яку експортовано товар) – 42 611,50 (сума коштів, яка надійшла на поточний рахунок ПрАТ «Запоріжабразив») = 55 802,30 дол.США, (дебіторська заборгованість на кінець перевіряємого періоду).
ПрАТ «Запоріжабразив» 23.04.2024 та 11.06.2024 звертався до Міністерства економіки України щодо одержання висновку про продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів.
Листом від 09.05.2024 № 4432-10/34481-07 Міністерством економіки України повідомлено заявнику про відсутність у запиті копій документів, необхідних для встановлення предмету та вартості контракту, а також тих які б обґрунтовували необхідність продовження установлених строків.
Листом від 09.07.2024 № 4432-10/48968-07 позивачу надіслано наказ Міністерства економіки України від 08.07.2024 № 16331 «Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, ПрАТ «Запоріжабразив». Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 08.07.2024 № 16331 у зв`язку із тим, що документи подано з порушенням вимог, зазначених у п. 3 Порядку, у тому числі щодо комплектності та оформлення документів, операція резидента не належить до окремих операцій, що здійснюються резидентом під час виконання зовнішньоекономічних договорів, які визначені п. 2 Порядку, ПрАТ «Запоріжабразив» відмовлено у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.
Доказів оскарження вказаних рішень Міністерства економіки України ПрАТ «Запоріжабразив» матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав вважати, що ПрАТ «Запоріжабразив» своєчасно вжито вичерпних заходів для забезпечення недопущення порушення граничних строків розрахунків за валютними операціями.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в цій частині, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Щодо висновків суду першої інстанції, як підставу для задоволення позову та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Акту перевірки по експортному контракту № ПП 1323/69-23022 від 20.06.2023, укладеному з нерезидентом BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), покупцю поставлено товару на суму 82 413,80 дол. США. Покупцем оплачено 42 611,50 дол. США. та не сплачено валютна виручка на суму 55 802,30 дол. США. Проте, позивачем було подано позов про стягнення заборгованості з нерезидента на суму 55 504,30 дол. США.
Відповідно до SWIFT-повідомлень BEDIH GROUP DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) сплачено своєчасно позивачу за контрактом 42 909,50 дол. США., але з даної суми було утримано банківською установою комісію 298,00 дол. США.
Відтак, відповідачем невірно визначено суму неодержаних грошових коштів за договором, яку взято за основу під час обрахунку пені в сумі 55 802,30 дол. США. замість 55 504,30 дол. США, а семе, по сумі 38202,30 дол.США за період просрочки з 14.05.2024 по 25.12.204 (226 днів) включено як суму заборгованості за товар у розмірі 37904 євро так і суму заборгованості в розмірі комісії банку яку не враховано в оплату за товар у розмірі 298 дол.США.
З огляду на викладене, відповідачем не вірно визначено суму пені.
Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначення розміру пені за порушення вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій належить до дискреційних повноважень відповідача, а отже суд не може втрутитись та визначити суму пені, яку необхідно сплатити позивачу. Це повинен зробити відповідач із врахуванням висновків суду, а відтак на переконання суду у зв`язку порушенням принципів законності, належного урядування та пропорційності, при невірному визначенні сум, які необхідно позивачу сплатити суд вважає, що відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 03.07.2025 № 1077008010709, тому його слід скасувати.
Так, Велика Палата Верховного Суду висловила та послідовно застосовує правову позицію, за змістом якої повноваження органів влади, є законодавчо визначеними, а суд діє згідно з презумпцією «Jura novit curia» («Суд знає закони»). Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункти 84, 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17), а також, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).
21 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №824/257/18-а, адміністративне провадження №К/9901/22688/19 (ЄДРСРУ №89352959) досліджував питання щодо правової можливості суду виділити із загального обсягу грошових зобов`язань платника податків суму, яка збільшена правомірно, не скасовуючи при цьому ППР. 
У вказаному рішення Верховний суду зазначив, що враховуючи, що суми грошових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій, боргу (недоїмки), яких стосуються позовні вимоги, визначені платнику за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісне вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.
Також, у постановах від 20 травня 2026 року справа № 440/2265/24, від 29 січня 2026 року справа № 620/17821/23, від 17 грудня 2025 року справа № 260/1164/23, від 06 листопада 2025 року справа № 440/5763/24, від 19 вересня 2025 року справа № 320/27096/23, від 10 серпня 2023 року справа №160/1998/19, від 03 вересня 2019 року справа №806/2049/18, від 26 грудня 2018 року справа №2а/0370/3780/11, від 23 жовтня 2018 року справа №808/3458/16 Верховний Суд вказував, що суми грошових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій, боргу (недоїмки), яких стосуються позовні вимоги, визначені позивачу за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав, інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.
Верховний Суд України у постанові від 05 грудня 2006 року у справі № 21-527во06 вказував, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.
У пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».
Отже, визначальною є дійсна можливість для суду на підставі належних та допустимих доказів виділити (виокремити) з податкового повідомлення-рішення відповідну суму грошового зобов`язання, в частині якої таке рішення слід визнати протиправним та скасувати. Такими доказами, за загальним правилом, є акт перевірки та розрахунок до податкового повідомлення-рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2025 року справа №640/19418/20.
Із змісту наведених у матеріалах справи розрахунків випливає, що пеня на суму 298 дол.США складає 8004,90 грн.
Отже, з наведених розрахунків чітко вбачалася реальна можливість для суду апеляційної інстанції виокремити відповідні суми грошових зобов`язань та визнати протиправними та скасувати спірні ППР саме в тій частині, в якій суд дійшов відповідного висновку, а не в цілому.
За таких обставин колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.07.2025 № 1077008010709 підлягають частковому визнанню протиправними та скасуванню, а саме пені в сумі 8004,90 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування означених ППР слід відмовити.
За таких обставин, спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, колегія суддів вважає правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства в частині 1413282,79 грн.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права та невірно надав оцінку обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню у відповідній частині.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі №280/8685/25 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі №280/8685/25 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2025 № 1077008010709 в сумі 1341022,79 гривень і в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі №280/8685/25 залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені 27 травня 2026 року, в повному обсязі постанова складена 01 липня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту постанови. 

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко