Справа № 595/589/26
Провадження № 2-а/595/76/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 
м. Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області
В складі 
головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №2157 від 01 квітня 2026 року, прийняту т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 квітня 2026 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 представнику ОСОБА_4 вручено постанову №2157 від 01 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.210-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. У постанові зазначено, що було направлено розпорядження №46 від 14.02.2026 вих.№1727/779 тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до Бучацького міського голови, про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в Бучацькій міській раді, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доручено здійснити оповіщення ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за повісткою №6877810 для уточнення даних з датою прибуття на 27.03.2026 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_5 у вказаний термін не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому у постанові не вказано, була вручена повістка ОСОБА_6 чи він відмовився від отримання повістки і як це було задокументовано. Зазначає, що ОСОБА_1 заперечує факт оповіщення його про необхідність прибуття 27.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодних повістко він не отримував, та на адресу його місця реєстрації та проживання такі повістки не надходили. Крім того, посилається на те, що під час розгляду та складання постанови №2157 від 01.04.2026 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 допущені порушення матеріального та процесуального права. Зокрема, ОСОБА_1 не повідомлено про час та місце розгляду матеріалів справи та винесення постанови, у постанові не вказано у чому полягала доцільність виклику. На підставі наведеного просить скасувати постанову №2157 від 01.04.2026, а провадження у справі закрити. Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.
26 травня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано розпорядження від 18.03.2026 №46, яким Бучацькій міській раді визначалося завдання здійснити оповіщення військовозобов`язаних, згідно списку про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 на 27.03.2026. Серед військовозобов`язаних, яких належало оповістити, під №19 у списку зазначено позивача. Позивачу була направлена належним чином оформлена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де позивач перебуває на військовому обліку. Проте, позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначені та повідомлені належним чином дату та час, причин неявки не повідомив. Не прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не надавши пояснень щодо поважності причин свого неприбуття за належним чином оформленою повісткою, позивач допустив порушення абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що і було винесено оскаржувану постанову. Щодо заявленої суми витрат на правову допомогу, вважають цю вимогу такою, що не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно з ст. 1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога - це надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Надання даних послуг відбувається на основі договору на котрий розповсюджуються всі вимоги та норми договірного права, в тому числі зазначення істотних умов договору таких, як ціна договору та строк його дії. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. Відповідач переконаний, що заявлена сума витрат на правову допомогу не є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), невеликим проміжком часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з урахуванням того, що заявлений позов немайнового характеру. Заявлена сума витрат на правову допомогу значно перевищує розмір витрат в аналогічних справах та необхідність витрат в такому розмірі необґрунтована. Враховуючи вищенаведене просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без участі позивача та його представника. Крім того, долучив промову, у якій зазначив, що доказів про те, що працівник об`єкта поштового зв`язку проінформував адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або залишив в абонентській поштовій скриньці повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» не надано. На рекомендованому листі зроблена позначка «адресат відсутній», яка не засвідчена підписом працівника об`єкта поштового зв`язку з проставлянням відбитка поштового пристрою, а також на конверті відсутній номер телефону ОСОБА_1 . Просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 01.04.2026 №2157, провадження у справі закрити, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить розглядати справу без участі представника відповідача.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно достатті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до постанови №2157 від 01.04.2026 винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на ОСОБА_1 на нього накладено штраф у розмірі 17000,00 грн за те, що 30 березня 2026 року близько 14 год 37 хв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був доставлений у супроводі працівників Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . За матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) та з 28.03.2026 обліковується як такий, що порушив правила військового обліку. Не користується правом на відстрочку. Встановлено, що згідно розпорядження №46 від 14.02.2026 вих.1727/779 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на Бучацького міського голову, з метою оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в Бучацькій міській раді про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , було доручено здійснити оповіщення ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 за повісткою № НОМЕР_1 для уточнення даних з датою прибуття на 27.03.2026 о 09:00 год. ОСОБА_1 у вказаний термін не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), чим порушив вимоги підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1487 від 30.12.2022. Враховуючи, що правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. На підставі наведеного на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн.
Оскаржувану постанову винесено на підставі протоколу №133 про адміністративне правопорушення від 30.03.2026.
В силу ч.3 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.
Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась, та діє по теперішній час.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року за №2232-XII зі змінами (надалі - Закон №2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).
Відповідно до абзацу третього частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
За приписом пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Пунктом 23 зазначеного Порядку визначені підстави для такого неприбуття, а саме: поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
Пунктами 28 - 30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024, визначено таке.
Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (п.28).
У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки (п.29).
Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.
У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.
Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п.30).
Кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).
QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.
Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією (30-1).
Повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді (п. 30-2 ).
У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису (п. 30-3 ).
Відповідно до п.34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
У п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270) рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Пунктом 85 Правил №270 передбачено, що рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У пункті 101 Правил 270 передбачено, що у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.
Відповідно до пункту 102 Правил № 270, після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Відповідач у відзиві зазначає, що третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано розпорядження від 18 березня 2026 року №46, в якому Бучацькій міській раді визначалося завдання здійснити оповіщення військовозобов`язаних, згідно списку про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.00 на 27.03.2026, серед яких під №19 у списку зазначено ОСОБА_1 . На виконання зазначеного розпорядження, Бучацькою міською радою позивачу направлено повістку № 6877810.
Представником відповідача на підтвердження оповіщення ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено копію повістки №6877810 ОСОБА_6 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 на 27.03.2026 о 09:00 год, розпорядження Бучацькому міському голові №46 від 18.03.2026 про необхідність здійснити оповіщення військовозобов`язаних, згідно списку про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год на 27.03.2026; копію конверта з рекомендованим повідомленням вручити тільки особисто, який направлявся Бучацькою міською радою ОСОБА_6 , з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою», дата відмітки 20.03.2026.
Таким чином, позивачу ОСОБА_6 була направлена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він перебуває на військовому обліку.
Датою проставлення відмітки про відсутність особи за вказаною адресою є 20.03.2026, таким чином ОСОБА_1 був належно повідомленим про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.03.2026 о 09:00 год, у відповідності до п. 41 Порядку № 560 від 16 травня 2024 року.
Оскільки ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надав доказів поважності причин його неявки, тому він допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.
Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
У даній справі судом встановлено, що 01 квітня 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_7 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивача встановив, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку з 28.03.2026.
Згідно доданого протоколу від 30.03.2026 №133, ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що йому роз`яснено суть інкримінованого порушення, повідомлені його права, проінформовано про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення на 01.04.2026 на 15:30 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Тому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що його не повідомили про час та місце розгляду справи, оскільки вказане спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься відмітка про час розгляду справи.
Відповідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд вважає, що постанова від 01 квітня 2026 року № 2157 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною, такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, а тому відсутні підстави для її скасування.
Так, ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Крім того, представник позивач просить поновити строк на оскарження постанови, обґрунтовуючи тим, що строк на оскарження постанови пропущений із поважних причин, оскільки, копія постанови йому не вручалася та не надсилалася засобами поштового зв`язку. Про винесення вказаної постанови він дізнався 22 квітня 2026 року, після отримання постанови представником ОСОБА_8 у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд, бере до уваги пояснення позивача, враховує те, що процесуальний строк пропущений із поважних причин, оскільки позивач не отримував дану постанову, тому вважає, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити, понесені судові витрати у справі суд покладає на позивача.
На підставі викладеного, ст.ст. 7, 9, 210, 210-1, 242-246, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90,132,162, 205, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:
Поновити строк на оскарження постанови №2157 від 01 квітня 2026 року, прийнятої т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_9 , якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду. 

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора