Справа № 439/570/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року       місто Броди

Бродівський районний суд Львівської області
в складі головуючого судді: Рахімової О.В.,
за участю секретаря судового засідання: Скорик І.Б.,
свідків: ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_3 адвоката Слободи Сергія Григоровича до Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності за набувальною давністю,
в с т а н о в и в:
Представник позивача звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із набувальною давністю.
В обґрунтування вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Вона була головою колгоспного двору, що знаходився за адресою: буд. АДРЕСА_1 та власником вказаного будинку.
Представник зазначає, що ОСОБА_4 в шлюбі не перебувала та дітей немала. 16.10.2002. ОСОБА_4 склала заповіт на все своє майно - ОСОБА_5 .
Представник позивача стверджує, що з 06.02.2003 року за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований позивач, який з цього часу фактично проживав з спадкодавцем, здійснював за нею догляд, придбавав їй необхідні у побуті речі, медикаменти, також матеріально допомагав їй у сплаті комунальних послуг. Спадкодавиця обіцяла йому заповісти належний їй будинок, проте заповіту щодо нього не склала. З моменту смерті спадкодавця позивач проживав у будинку належному ОСОБА_4 , доглядав за ним, дбав про його благоустрій. Щодо існування заповіту на користь ОСОБА_5 позивачу стало відомо у 2024 році. Позивач звернувся до ОСОБА_5 з приводу розпорядження спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 повідомив що не претендує на вказане спадкове майно.
Позивач наголошує, що на даний час позивачу набути право власності на житловий будинок з приналежними господарськими будівлями і побутовими спорудами не є можливим в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . 

Ухвалою судді від 13 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху. 24.03.2026 року усунуто недоліки.

Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 05.06.2025 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Слобода С.Г. у підготовчому судовому засіданні позов підтримали, наполягали на його задоволенні. 
Відповідач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення останніх в підготовчому засіданні.
Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомила, що знає позивача, як особу, яка мешкала і мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 . Мешкав раніше з померлою ОСОБА_6 .. Свідок мешкає в цьому хуторі ( не більше шести хат залишилось з особами похилого віку). Позивач усім допомагає, бо має автомобіль і по господарству. Померла ОСОБА_7 своїх дітей не має, заповіла своє майно племіннику, який є військовим ( коли останній перебував в них на хуторі. То сказав, щоб позивач дивився за хатою та прийняв по документам його, бо сам не має часу для цього і за господарством потрібно доглядати, а він постійно у відрядженнях – хата розвалиться).
Свідок ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення поясненням ОСОБА_1 .

Нормативним приписом частини 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
За змістом частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 16, п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Ясенівською сільською ради Бродівського району Львівської області, актовий запис № 33 від 29.04.2008 (а.с.7).
ОСОБА_4 була головою колгоспного двору, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 та власником вказаного будинку, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на будову виданого виконкомом Ясенівської сільської ради 24.11.1988 року на підставі рішення Бродівського райвиконкому № 228 від 20.10.1988 (а.с. 9).
Відповідно довідки довідки № 1776 виданої Заболотцівською сільською радою Золочівського району Львівської області 21.11.2024 року, ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею без реєстрації проживав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
16.10.2002. ОСОБА_4 склала заповіт посвідчений головою Ясенівської сільської ради Бродівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №167. Згідно вказаного заповіту спадкодавець заповіла все своє майно ОСОБА_5 (а.с. 10).
ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовився, що підтверджується заявою посвідченою секретарем Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області Леськів М.В. 01.08.2024 року (а.с. 11).
Відповідно технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 ; технічного паспорта – Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 14.01.2025; звіту про незалежну оцінку ринково (оціночної) вартості від 04.12.2025 (оригінал знаходиться в позивача) - загальна інвентаризаційна вартість будинку АДРЕСА_1 становить – 792 000 (сімсот дев`яносто дві тисячі ) гривнів (а.с. 12- 22). 
Відповідно довідки №119 виданої комунальним підприємством Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 05.03.2026, перереєстрація права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася. Дублікат свідоцтва про право власності не видавався (а.с. 23).
Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилася, що підтверджується відповіддю Бродівської державної нотаріальної контори № 66/01-16 від 15.04.2026 року.

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач біля двадцять три роки відкрито, безперервно володіють спірним будинком, поводячись із ним як власники.
Судом встановлено, що позивач правомірно, добросовісно заволодів спірним чужим майном, вважаючи себе його власниками.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Спірні правовідносини мали місце до 2004 року, тому застосовуються положення чинного на той час закону, а саме правові норми Цивільного кодексу (в редакції 1963 року).
У відповідності до ст. ст. 112, 120 ЦК (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Згідно ст. 123 ч.2 цього Кодексу розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів колгоспного двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
У відповідності до ст.ст.113,121 ЦК(в редакції 1963 року) володіння, користування, розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядженням майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг 16 років.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п.6 підпунктів «а» і «б» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарського двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороби). Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
У відповідності до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).
Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися в повному обсязі житловим будинком АДРЕСА_1 , тому у нього виникло право на звернення до суду про визнання за ним права власності за набувальною давністю.
На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 328, 344, 392 ЦК України, ст.10 - 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 283, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Слободи Сергія Григоровича до Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із набувальною давністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Рахімова