Номер провадження: 33/813/232/26
Номер справи місцевого суду: 498/2006/25 
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Слаблюка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.
З вказаної постанови вбачається, що 26.10.2025 року о 19:25 год. в с-ще Мигаєве по вул. Вишнева, 16 Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 190, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку під відеозапис на нагрудну бодікамеру поліцейського за допомогою приладу Драгер та від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.
Не погоджуючись з постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)постанова суду першої інстанції винесена формально, без врахування доводів і аргументів ОСОБА_1 , які безпосередньо впливають на висновки суду щодо наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення;
2)судом першої інстанції залишено поза увагою упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 ;
3)судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння;
4)ОСОБА_1 жодного разу не зазначив, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Слаблюка В.М., дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№494877 від 26.10.2025 року з якого вбачається, що 26.10.2025 року о 19:25 год. в с-ще Мигаєве по вул. Вишнева, 16 Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку під відеозапис на нагрудну бодікамеру поліцейського за допомогою приладу Драгер та від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що випив літр квасу;
- розписка з якої вбачається, що ОСОБА_1 доручив ОСОБА_2 право керування транспортним засобом MERCEDES-BENZ 190, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- витяг із бази про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія ОІА отримав 12.10.2001 року;
- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з якої вбачається, що 26.10.2025 року о 19:55 год. в с-ще Мигаєве по вул. Вишнева Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ 190, державний номерний знак НОМЕР_1 та не пред`явив посвідчення водія категорії В, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП;
- відеозапис, з якого вбачається, що 26.10.2025 року працівник поліції їхали по дорозі, на зустріч їм їхав транспортний засіб MERCEDES-BENZ 190. Працівники поліції розвернулися та поїхали за ним. Зупинили, підійшли, за кермом перебував ОСОБА_1 . ОСОБА_1 почав з`ясовувати у працівників поліції звідки вони. Працівники поліції зауважили водієві, що у них є підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння оскільки його обличчя червоне. Запитали ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої. ОСОБА_1 відпоїв, що вживав кофе. Після чого працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 запитав з яких причин він має проходити огляд. Працівник поліції повідомив, що від ОСОБА_1 відчувається запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 нічого не відповів, проте почав телефонувати. Працівник поліції знов запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 почав обурюватися, що так далеко їхати. Працівники поліції зробили зауваження ОСОБА_1 , щоб він не виражався нецензурною лайкою, попередивши про відеофіксацію. Працівник поліції сказав, що у них є Драгер, вони ознайомлять із порядком проходження огляду на Драгері, а також можуть надати всю необхідну документацію на нього. Також повідомили, що можуть відвезти ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 сказав, що він нікуди не поїде, і почав телефонувати знайомим, щоб вони вирішила питання проте, щоб його відпустили. Працівники поліції повідомили, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом, попереджено про те, що його відсторонено від права керування транспортними засобами і щоб він шукав тверезого водія. Було запропоновано надати свої пояснення. ОСОБА_1 написав, що він пив квас.
Отже, посилання ОСОБА_1 про те, що він жодного разу не зазначив, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу з огляду на те, що із наданого відеозапису вбачається, що він відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу та і у закладі охорони здоров`я.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Відповідно до п.п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).
Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 1-5, 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи те, що у водія ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у п. 1.3. Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Однак, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу Драгер так і проїхати до медичного закладу. 
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольногосп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Суд апеляційної інстанції відхиляє довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння з огляду на те, що працівники поліції сказали ОСОБА_1 про те, що у нього виявлені наступні ознаки алкогольного оп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, у зв`язку із чим і запропонували останньому пройти огляд. Даний факт зафіксовано на відеозаписі з боді-камер працівників поліції. 
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 з огляду на таке.
Так, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом скористався, написав, що він лише випив літр квасу, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не вказав. Більш того, із поведінки ОСОБА_1 , вбачається, що навпаки, саме він поводився зухвало, виражався нецензурною лайкою. Жодного упередженого ставлення з боку працівників поліції виявлено не було.
Отже, обставини, які висвітлені у наданому відеозаписі разом з іншими дослідженими доказами у справі, повністю доводять вину ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, оскільки є допустимими, повними, дослідженими в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 26.10.2025 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Довід апеляційної скарги проте, що постанова суду першої інстанції винесена формально, без врахування доводів і аргументів ОСОБА_1 , які безпосередньо впливають на висновки суду щодо наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення є неспроможним, оскільки зводяться лише із незгодою апелянта із винесеним судовим рішенням та спробою трактування норм закону на власний розсуд.
Щодо наданого адвокатом Слаблюком В.М. адвокатського запиту щодо надання повних відеозаписів за 11.11.2025 року; результатів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме роздруківки з приладу Драгер; надання усіх процесуальних та службових документів, складених за результатами зупинки транспортного засобу MERCEDES-BENZ 190, а також відповіді відділення поліції №1 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області на запит, суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі, що не стосуються події, яка відбулась 26.10.2025 року та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог ст. ст. 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова