Справа №534/641/26
Провадження №2-о/534/23/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року   м. Горішні Плавні
 
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області
в складі : головуючого судді Солохи О.В.
присяжних     Черниша О.О., Дудко О.В.
з участю: секретаря судового засідання Гончар С.Т.
заінтересованої особи    ОСОБА_1 
розглянувши в порядку окремого провадження у закритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про усиновлення,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій прохає винести рішення про усиновлення ним неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виключити відомості про батька дитини з актового запису про народження та записати його батьком ОСОБА_3 . Змінити неповнолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », по батькові з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ім`я, дату народження та місце народження залишити без змін. Зобов`язати Горішньоплавнівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести відповідні зміни у актовий запис про народження неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.02.2012 №2 у відповідності до рішення суду.
Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , яка має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якої помер. Зазначає, що ОСОБА_8 ставиться до нього як до рідного батька, слухається його. Між ними є довіра та взаємоповага. Усиновлення ним ОСОБА_8 відповідатиме її інтересам.
Ухвалою суду від 17.03.2026 провадження у справі відкрито.
Ухвалою суду від 28.04.2026 залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 про усиновлення, в якості заінтересованої особи Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 показав, що він та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі, він займається вихованням та утриманням дитини дружини, а тому бажає її усиновити. Між ними склалися гарні, доброзичливі відносини.
Заінтересована особа ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2 підтримала.
Заслухана у судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 показала, що вітчим ОСОБА_2 почав проживати з ними незадовго до реєстрації шлюбу (який зареєстровано 01.03.2024), приблизно з лютого 2024 року. Вітчим є військовослужбовцем та проходить військову службу. З мамою познайомились десь за пів року до укладення шлюбу через інтернет (на той час вітчим вже був військовослужбовцем). Вдома вітчим буває в періоди відпусток, двічі на рік, що становить приблизно 30 днів. У вільний час вони разом дивляться фільми. Ініціатором усиновлення зазначає себе, оскільки хоче мати повноцінну родину. Проти усиновлення вона не заперечує.
Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області проти задоволення заяви не заперечувала.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в судове засідання не з`явився. У поданих поясненнях прохав розгляд справи проводити у його відсутність та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.
Перевіривши матеріали заяви, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши докази у справі, суд доходить наступного висновку.
Згідно паспорта громадянина України, заявник по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Східна Нива Роменського району Амурської області, Російської Федерації (а.с.6).
Як убачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 з 01.03.2024 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 (а.с.9).
Відповідно до медичного висновку від 19.02.2026, у ОСОБА_2 відсутні захворювання, розлади або стани, за наявності яких особа не може усиновити або взяти дитину під опіку/піклування (а.с.10).
Згідно довідки про доходи №263 від 26.02.2026, ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира відділення, та його заробітна плата за період з вересня 2025 року по лютий 2026 року складає 262 166 грн 60 коп. (а.с.11).
Відповідно до довідки №2912 від 08.05.2026, ОСОБА_2 дійсно з 08.02.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Як убачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Григоро-Бригадиріською сільською радою Кобеляцього району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Григоро-Бригадирівка народилася ОСОБА_3 , батьками якої зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.18).
ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено актовий запис №307 (а.с.19).
Відповідно до заяви ОСОБА_1 , яка засвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Морозовою І.М., ОСОБА_1 надала згоду на усиновлення заявником ОСОБА_2 її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого Службою у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області - здійснено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання добрі. В квартирі зроблений ремонт. Кімнати достатньо умебльовані сучасними м`якими та корпусними меблями. В наявності необхідна побутова техніка. В кімнатах прибрано. У помешканні створені добрі та безпечні умови для виховання, навчання та повноцінного розвитку дітей (а.с.5).
Згідно висновку служби у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської областівід 04.03.2026 за №164, встановлено, що служба у справах дітей дітей, сім`ї та молодіжної політики Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської областівважає за доцільне усиновлення ОСОБА_2 малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-4).
Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.21 Конвенції про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони: а) забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваним законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення та на підставі такої консультації, яка може бути необхідною.
Згідно із ст.24 Закону України «Про охорону дитинства», усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки.
Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч. ч. 1, 2 ст. 211 СК України).
Згідно зі ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.
Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.
Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.
При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.
У відповідності з ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини.
Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення.
Відповідно до ст. 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.
Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що заявник ОСОБА_2 з 13.01.03.2024 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якої ОСОБА_10 помер. 
З часу укладення шлюбу (01.03.2024) заявник має бажання виховувати та утримувати ОСОБА_8 , і мати дитини не заперечує стосовно усиновлення заявником її неповнолітньої доньки та дала письмову згоду на таке усиновлення.
Також, судом встановлено, що заявник на даний час є діючим військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: витягом з наказу, службовою характеристикою та довідкою про доходи, та не заперечувалось в судовому засіданні сторонами.
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 роз`яснено, що, ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК та статтею 224 СК, суд повинен обґрунтувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення.
Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Під час такого встановлення обставин і після цього дані можуть збиратися, оброблятися й розповсюджуватися лише відповідно до правил, які стосуються професійної конфіденційності й захисту персональних даних.
Установлення обставин в належному обсязі в кожній справі стосується настільки, наскільки це є можливим, та inter alia, таких питань:
a) особистості, стану здоров`я та соціального середовища усиновлювача, подробиць про його домівку та умови проживання, його здатності виховувати дитину;
b) причин, з яких усиновлювач бажає усиновити дитину;
c) причини, через які інший з подружжя або зареєстрованих партнерів не приєднується до заяви, коли лише один з подружжя або зареєстрованих партнерів звертається із заявою про усиновлення
d) взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою;
e) особистості, стану здоров`я й соціального середовища дитини, а також з урахуванням встановлених законом обмежень її сімейного походження та її цивільного стану;
f) етнічного, релігійного та культурного походження усиновлювача й дитини.
Положення цієї статті не впливають на повноваження чи обов`язок компетентного органу отримувати будь-яку інформацію або докази, незалежно від того, чи охоплюються вони обсягом такого встановлення обставин, і які він розглядає як такі, що можуть бути використані (ч. 4 ст. 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей).
Аналізуючи зміст вказаних положень, Європейська конвенція про усиновлення дітей вказує на необхідність установлення обставин, зокрема, щодо взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою.
Компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами (ст. 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей).
У постанові Верховного Суду від 27.10.2021 у справі №204/586/20 зроблено висновок, що в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство.
При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах.
Звернення до суду зі заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягнути іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично).
Суд наголошує, що під час судового розгляду справи заявник ОСОБА_2 не надав переконливих доказів на підтвердження мотивів, на підставі яких бажає усиновити дитину. 
Як установлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 01.03.2024. 
Заявник по суті обґрунтовує підстави для усиновлення тим, що він забезпечує дитину. Крім того, як встановлено судом, заявник з 08.02.2023 перебуває на службі в Збройних Силах України по даний час. З дитиною, за словами, як заявника, так ісамої дитини, вони бачяться в період його відпусток, двічі на рік. Однак матеріали справи взагалі не містять будь яких доказів, яку кількість раз заявник перебував у відпустках за весь час служби, як не містять доказів того, що заявник справді проводив свій час з дитиною, відвідував її за місцем навчання, відвідував батьківськи збори, відводив на гуртки, проводив спільний відпочинок, тощо.
Разом з тим, такий нетривалий період часу унеможливлює об`єктивно з`ясувати відношення усиновлювача до дитини та чи таке усиновлення відповідатиме найкращим інтересам дитини.
Доказів того, що заявник більш тривалий час опікувався дитиною, яку бажає усиновити, суду не надано.
Суд також негативно оцінює той факт, що заявник при зверненні до суду не надав відомості про встановлення ОСОБА_3 інвалідності. Мати дитини, також про цей факт одразу суд не повідомила. І лише під час дослідження доказів та з`ясування усіх обставин справи судом було встановлено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю з дитинства. Копію посвідчення та оригінал для огляду в суді надано 02.06.2026.
Крім того, на запитання суду чому інвалідність встановлена лише незадовго до звернення із заявою суду (дата видачі посвідчення 27.01.2026, дата встановлення державної соціальної допомоги з 27.11.2025, дата звернення до суду 12.03.2026), ОСОБА_1 (мати дитини) змістовної та переконливої відповіді не надала.
У цьому контексті суд наголошує, що ані заявник, ані ОСОБА_1 не проявили належної добросовісності і поставили під сумнів, як мету усиновлення, так і реальне бажання ОСОБА_2 усиновити його падчерку саме в інтересах останньої.
Орган опіки та піклування надав висновок у справі про доцільність усиновлення, однак суд критично його оцінює, оскільки у своєму висновку орган опіки та піклування покликається лише на з`ясування умов проживання сім`ї, проте не встановлено, чи за такий нетривалий період часу з моменту реєстрації шлюбу ОСОБА_2 налагодив контакт з дитиною, а також те, що під час спільного проживання між заявником та дитиною виникли настільки близькі відносини, які притаманні загальноприйнятим в суспільстві відносинам між батьком та донькою. У висновку зазначено, що заявник виконує батьківські обов`язки по відношенню до ОСОБА_8 щодо її виховання, утримання, лікування та збереження здоров`я, дбає про її різнобічний розвиток. Однак як саме перебуваючи на військовій службі, він піклується про дитину, зміст висновку не містить.
На переконання суду, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення в основу якого покладено лише дослідження побутових умов проживання, проте не перевірено дійсні обставини усиновлення, не з`ясовано, справжню мету та мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину, що є головним у забезпеченні найкращих інтересів дитини, не є належним доказом у справі.
Також суду не надано характеристику заявника за місцем проживання. Натомість позитивна характеристика за місцем несення служби не свідчить про те, що заявник налагодив контакт з дитиною та виникнення між ним і дитиною настільки близьких відносин, які притаманні загальноприйнятим в суспільстві відносинам між батьком та дитиною.
Крім того, суд ставить під сумнів згоду малолітньої дитини щодо її усиновлення, оскільки з її показів, наданих у судовому засідання не убачається, що за короткий проміжок часу їх спільного проживання між нею та ОСОБА_2 склалися стосунки, як у доньки та батька, та що усиновлення відповідатиме її інтересам.
За таких обставин, заслухавши думку учасників судового розгляду, проаналізувавши перевірені і оцінені судом докази та законодавство суд приходить до переконання, що заявником не зазначено чітких та переконливих мотивів, що спонукають його на усиновлення дитини, а лише узагальнено вказано про забезпечення дитини. 
Підсумовуючи вище викладене, суд доходить висновку, про відсутність підстав для усиновлення дитини, оскільки відсутні докази того, що таке усиновлення відповідатиме найкращим інтересам дитини, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Водночас, суд вказує, що заявник з урахуванням положень ст.260 СК України має право приймати участь у вихованні падчерки, піклуватися про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, враховуючи принцип якнайкращого забезпечення її інтересів, рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, як про свою власну дитину, та в подальшому з урахуванням налагодження тісного контакту як батька та доньки не позбавлений ініціювати процес усиновлення дитини.
Керуючись ст.263, 293, 294, 315 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про усиновлення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Заявник: 	ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;	
Заінтересовані особи:	орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ЄДРПОУ 04057646, адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м.Горішні Плавні, вулиця Миру, 24;	
  	ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ; Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса:  АДРЕСА_3 .	

Суддя О.В.Солоха
Присяжні     О.О.Черниш

О.В.Дудко 
Повний текст рішення складено 11.06.2026.