Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
06 липня 2026 року Справа № 520/24389/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Сагайдака В.В.,
при секретарі судового засідання - Яцини І.В.
за участі:
представника позивача - Машніцького В.А.;
представника відповідача - Гундар Г.М.
у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ 43983495) визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС від 30 травня 2025 року № 328 “Про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності” (далі також Рішення);
- зобов`язати ГУ ДПС прийняти рішення про надання ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право оптової торгівлі пальним із наявністю місця зберігання за адресою: АДРЕСА_2 та внести відомості про право ФОП ОСОБА_1 провадити ліцензійну господарську діяльність з оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач покликався на те, що Відповідач необґрунтовано та безпідставно відмовив позивачу в отриманні ліцензії, оскільки наявна у нього матеріально-технічна база відповідає ліцензійним умовам та разом із заявою було надано вичерпний перелік необхідних документів.
Вказував, що Відповідачем безпідставно відхилено наданий позивачем дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №0121.19.09 від 21 жовтня 2019 року, з огляду на сплив його терміну дії (по 9 травня 2023 року включно), оскільки постановою Кабінету міністрів України від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» (далі - Постанова № 314) прямо передбачено продовження строку дії таких дозволів на період дії воєнного стану.
Покликався на те, що не може бути обґрунтованою підставою для відмови у наданні ліцензії, посилання Відповідача на обов`язкову необхідність зміни місця податкового обліку позивача , враховуючи перебування адреси реєстрації у тимчасовій окупації.
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 16 грудня 2025 року в задоволення позову відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного:
- однією із підстав прийняття Рішення слугувала відсутність у наданих до заяви документах дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці. Надані Позивачем дозволи на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №0121.19.09 від 21 жовтня 2019 року та на виконання робіт підвищеної небезпеки № 8461.13.09-47.39 відхилено, з огляду на сплив терміну їх дії;
- з заявою про видачу ліцензії на право оптової торгівлі пальним Позивач звернувся 9 травня 2025 року, у той час, як механізм автоматичного продовження дії строкових ліцензій та документів дозвільного характеру скасовано постановою Кабінету Міністрів України №288 від 14 березня 2025 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 року № 314».
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 10 лютого 2026 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року - без змін.
Також суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи Позивача, щодо ненадання судом першої інстанції оцінки перереєстрації (зміни податкової адреси) Позивача на підконтрольну територію, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони не впливають на законність рішення Відповідача.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Верховний Суд, враховуючи те, що другою підставою для відмови Позивачу у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним, як встановлено судами попередніх інстанцій, слугувало недотримано вимоги частини другої статті 13 Закону Закон № 1207-VII, в частині перереєстрації (зміни податкової адреси) платника податків на підконтрольну територію звернув увагу й на підходи Верховного Суду щодо застосування означеної норми, наведені у постанові Верховного Суду від 1 квітня 2026 року у справі № 280/5808/23.
Верховний суд зазначив, що дійшовши до зазначеного помилкового висновку, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції не переходили до надання оцінки іншим аргументам сторін у справі. Так, зокрема, судом апеляційної інстанції було відхилено доводи апелянта, щодо ненадання судом першої інстанції оцінки перереєстрації (зміни податкової адреси) Позивача на підконтрольну територію, як такі, що не впливають на законність рішення Відповідача.
Водночас, як було встановлено судами попередніх інстанцій, другою підставою для відмови Позивачу у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним було недотримано вимоги частини другої статті 13 Закону № 1207-VII, в частині перереєстрації (зміни податкової адреси) платника податків на підконтрольну територію.
Таким чином суди попередніх інстанцій, з огляду на помилковість висновку щодо правовірності відмови Позивач у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним на підставі пункту 5 частини першої статті 45 та пункту 6 частини п`ятої статті 43 Закону №3817-ІХ, як не надали оцінки всім доводам сторін, так і другій обставині, яка слугувала підставою для відмови у видачі вказаної ліцензії.
Судове засідання призначено на 06 липня 2026 року.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.
Представник відповідача з позовними вимогами не погодилася, просила відмовити в їх задоволенні, зазначила що податковий орган діяв згідно вимог чинного законодавства. 
Судом встановлено наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області (Старобілська ДПІ).
Для провадження господарської діяльності відповідно до основного виду економічної діяльності з роздрібної торгівлі пальним (КВЕД №47.30) отримано ліцензію №20240314202400183 (термін дії з 25.07.2024 по 25.07.2029) за місцем розташування на території АЗС за адресою: вулиця Жовтнева, буд. 1-з, село Огурцівка, Шевченківської територіальної громади, Харківської області.
Також, позивачем додатково здійснюється господарська діяльність з оптової торгівлі пальним (КВЕД №46.12), для провадження якої наявне складське приміщення та паливний склад (відомості щодо їх використання подавались контролюючому органу у повідомленнях за формою 20-ОПП), за адресою: АДРЕСА_2 .
Господарська діяльність з оптової торгівлі пальним здійснювалась позивачем на підставі ліцензії про право на оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі (період дії з 25.11.2019 по 25.11.2024).
09.05.2025 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Харківській області з заявою про отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі» від 09.05.2025 року.
До заяви позивачем надано: платіжну інструкцію (сплата за ліцензію), №208 від 22.01.2025 (1 аркуш); договір купівлі-продажу земельної ділянки, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №б/н від 31.07.2015; договір купівлі-продажу не житлових будівель №б/н 11.03.2009; акт державної приймальної комісії №б/н 09.10.1997; технічний паспорт БТІ №5/226 від 10.09.2008; інформаційна довідка КП "Шевченківське бюро технічної інвентаризації" №3 від 17.01.2025; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №0461.13.09-47.30 від 08.05.2013; дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №0121.19.09 від 21.10.2019.
Головним управлінням ДПС у Харківській області за результатами розгляду заяви та долучених до неї документів, прийнято Рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності від 30.05.2025 №328.
Відмовляючи у задоволенні Заяви, та відповідно обґрунтовуючи таку відмову, контролюючий орган виходив з наступного: 
порушено положення п.5. ч.1 статті 45 та п.6. ч.5 статті 43 Закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», у зв`язку із ненаданням дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;
недотримано вимоги ч.2 статті 13 Закону України від 15.04.2014 №1207- VII, в частині перереєстрації (зміни податкової адреси) платника податків на підконтрольну територію.
Позивачем, подано скаргу від 13.06.2025 №б/н до Державної податкової служби України та за результатом її розглядом рішенням Державної податкової служби України від 11.08.2025 №23187/6/99-00-06-03- 03-06 скаргу позивача залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі Закон № 3817-IX) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України.
Відповідно до пункту 52 статті 1 Закон № 3817-IX місце роздрібної торгівлі пальним - об`єкт нерухомого майна або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування.
Частинами 1 2 статті 43 Закону № 3817-IX передбачено, що ліцензія на право провадження відповідного виду господарської діяльності надається органом ліцензування шляхом прийняття рішення про надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Для отримання ліцензії суб`єкт господарювання подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у паперовій або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до частини 5 статті 43 Закону № 3817-IX до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:
1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).
Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);
2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;
технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
Підтвердженням введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, призначених для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, право приватної власності на які виникло у порядку, визначеному законами України «Про приватизацію державного майна» та «;Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», є реєстрація права власності у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У разі якщо документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна;
3) свідоцтва про право власності та/або користування на судно, свідоцтва про придатність судна до плавання або класифікаційного свідоцтва на судно, або акта огляду судна, що видані у встановленому законом порядку, - для бункерувальника;
4) технологічного регламенту, що містить інформацію про всі об`єкти та технологічне обладнання у місці виробництва, необхідні для забезпечення здійснення виробництва та зберігання пального, - для ліцензії на право виробництва пального;
5) технічних умов на виробництво пального визначеної якості, що має відповідати вимогам технічних регламентів та національним стандартам з якості пального, - для ліцензії на право виробництва пального;
6) дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;
7) документа, що підтверджує акредитацію випробувальної лабораторії з визначення показників якості пального, виданого уповноваженим органом, або договору з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) - для ліцензії на право виробництва пального;
8) документа/документів, що засвідчують право власності або право користування спеціалізованими транспортними засобами для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з яких здійснюватиметься роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, - для ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів) із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.
З системного аналізу вищезазначених положень Закону № 3817-IX вбачається, що для здійснення господарської діяльності, в тому числі роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності, додавши необхідні документи.
Перелік документів що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 43 Закону №3817-IX та є вичерпним.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач виходить з того, що подані позивачем дозвільні документи втратили чинність у зв`язку із виключенням підпункту 5 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 №314, у зв`язку із чим, контролюючим органом було відмовлено у наданні відповідної ліцензії.
Виходячи із змісту постанови Верховного Суду від 30.04.2026, у якій зроблено висновок, що хоча Постановою Кабінету Міністрів України №288 було виключено підпункт 5 пункту 1 Постанови №314 (виключено автоматичну пролонгацію дозвільних документів), в цей час набрав чинності пункт 2-2 статті 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», який містить аналогічне правове регулювання щодо автоматичного продовження строку дії документів дозвільного характеру на період дії воєнного стану.
Крім того, Верховний Суд окремо звернув увагу на положення пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2022 №357, якими передбачено автоматичне продовження строку дії документів дозвільного характеру на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки.
За результатами розгляду касаційної скарги, Верховний Суд визнав передчасними та необґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача чинних дозвільних документів та прямо вказав на необхідність врахування наведених норм під час нового розгляду справи.
Водночас, за своїм змістом відзив відповідача не містить вмотивованих доводів неврахування дозвільних документів позивача в контексті зроблених Верховним Судом висновків.
У відзиві відсутнє спростування відповідачем необхідності застосування пункту 2-2 статті 11 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», не наведено будь-яких доводів щодо незастосування Постанови Кабінету Міністрів України №357.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2026 визначив ключову обставину, яка залишилася поза увагою судів попередніх інстанцій, та яка фактично слугувала підставою для направлення справи на новий розгляд, а саме правомірність застосування відповідачем положень статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII.
Саме з цією обставиною відповідач пов`язує правомірність відмови у наданні позивачу ліцензії, посилаючись на те, що податкова адреса позивача знаходиться на тимчасово окупованій території України.,
Водночас, серед передбачених підстав для відмови у наданні ліцензії, відсутня підстава у вигляді не перереєстрації суб`єкта господарювання з тимчасово окупованої території або зміна його податкової адреси.
Отже, навіть виходячи із власної правової позиції відповідача, відмова у наданні ліцензії повинна відповідати виключно підставам, прямо передбаченим статтею 45 Закону №3817.
В свою чергу, наведені відповідачем у відзиві доводи не містять належного правового обґрунтування можливості застосування до позивача відповідних обмежень.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2026 акцентував увагу на необхідності врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №280/5808/23.
Зазначена правова позиція має істотне значення для правильного вирішення даної справи, оскільки стосується саме порядку застосування статті 13 Закону №1207 до територій, тимчасово окупованих після початку повномасштабного вторгнення російської федерації.
Проте, відповідач у відзиві формально обмежився посиланнями на факт включення відповідної території до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого уповноваженим органом.
У відзиві відповідач не наводить жодних доводів щодо правових висновків Верховного Суду у справі №280/5808/23, не наведено мотивів неможливості їх застосування до спірних правовідносин, та не спростовано відповідну правову позицію суду касаційної інстанції.
У вищенаведеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що сам по собі факт включення певної території до переліку територій, на яких ведуться бойові дії або які є тимчасово окупованими, не є достатньою правовою підставою для автоматичного поширення на таку територію обмежень, передбачених статтею 13 Закону №1207.
Натомість застосування відповідних обмежень потребує наявності належної нормативної підстави, визначеної законодавцем.
Відповідачем не спростовується факт відсутності рішення Кабінету Міністрів України, яким обмеження, передбачені статтею 13 Закону №1207, були б поширені на відповідну територію.
Формальне посилання відповідача виключно на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, саме по собі не підтверджує наявності законних підстав для застосування до позивача відповідних обмежень, оскільки зазначена обставина була предметом правового аналізу Верховного Суду та не може розглядатися відокремлено від інших передбачених законом умов.
Саме ця обставина і була предметом правової оцінки Верховного Суду, який звернув увагу на необхідність дослідження не лише факту включення території до Переліку, а й наявності належних правових підстав для поширення на таку територію обмежень, встановлених статтею 13 Закону №1207.
Фактично відповідач не навів нових правових аргументів щодо обставин, які Верховний Суд визнав такими, що підлягають встановленню під час нового розгляду справи, а лише повторив правову позицію, яка вже була предметом касаційного перегляду.
При цьому питання, на необхідність дослідження якого прямо вказав Верховний Суд, а саме наявність належної юридичної підстави для застосування до позивача обмежень, передбачених статтею 13 Закону №1207, фактично залишилося без відповіді відповідача.
Водночас суд зазначає, що вимога зобов`язати ГУ ДПС прийняти рішення про надання ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право оптової торгівлі пальним та внесення відповідних відомостей є дискреційними повноваженнями відповідача.
Задля належного захисту прав позивача, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1  про надання йому ліцензії на право оптової торгівлі пальним з урахуванням правових висновків, до яких дійшов суд в цій справі.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Стосовно витрат на правничу допомогу, суд, керуючись принципами справедливості та співмірності, враховуючи часткове задоволення позовних, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу частково, та стягнути на користь позивача 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ 43983495) визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС від 30 травня 2025 року № 328 “Про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності” (далі також Рішення).
Зобов`язати Головного управління ДПС у Харківській області повторно розглянути заяву про надання ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право оптової торгівлі пальним із наявністю місця зберігання за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням правових висновків суду в цій справі.
Відмовити в задоволені інших вимог.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ 43983495) сплачений судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в сумі 7 570,00 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень нуль копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ 43983495) витрати на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в сумі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 06 липня 2026 року.

Суддя Сагайдак В.В.