Справа №333/5572/25
Провадження №2/333/308/26
рішення
Іменем України
25 червня 2026 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого – судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/5572/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 41700,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 01.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №79451461. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників №27 від 19.07.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №79451461 від 01.03.2024 року у розмірі 41700,00 гривень. Таким чином, на підставі зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, у останнього виникла заборгованість у загальному розмірі 41700,00 гривень, з яких: 12000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 29700,00 грн – сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.
18 травня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволені позову, зазначаючи, зокрема, що позивачем жодним доказом, що наданий разом із позовною заявою, не доведено: укладення кредитного правочину від 01.03.2024 №79451461 між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», надання (перерахування) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором від 01.03.2024 №79451461; відступлення права вимоги до відповідача на користь позивача; наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Відповідно до другого речення ч.3 ст.100 ЦПК України паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Разом із позовом позивач не надав жодного доказу ознайомлення відповідача із такою пропозицією або правилами, як і сам текст такої пропозиції (Правил). Крім того, оскільки дані правила (як окремий документ) не містять доказів їх підписання відповідачем, їх не можна вважати частиною кредитного договору. Також позивачем не було надано достовірні докази підпису відповідача на договорі позики від 01.03.2024 №79451461. Зокрема, позивач не надав жодного доказу надсилання відповідачу на його телефонний номер одноразового ідентифікатора. Також, відсутні докази того, що власне відповідач, а не інша особа, отримав такий ідентифікатор та скористався ним на сайті кредитодавця. У своєму позові позивач взагалі не надає пояснень, яким чином кредитний договір було підписано первісним кредитором. Матеріали справи також не містять доказів, що кредитний договір підписано первісним кредитором – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Крім того, позивачем разом із позовом не надано жодного доказу передання коштів на виконання оспорюваного Кредитного договору. У наданій банком інформації на запит суду відсутні відомості, що: платником у даному переказі є ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і що призначенням платежу є кошти на виконання договору позики від 01.03.2024 року №79451461. Єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово-господарських документів. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 01.03.2024 року №79451461 за період з 01.03.2024 по 28.06.2021. Відповідно до наданого розрахунку було нараховано 29 700,00 грн процентів за 120 днів користування кредитом. Первісний строк кредитування – 30 днів, денна % ставка на первісний строк – 0,75 %, понадстрокове користування – 90 днів, денна базова % ставка (понадстрокова) – 2,50 %. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.03.2024 року №79451461 за період з 01.03.2024 по 28.06.2021 первісним кредитором було здійснено таке нарахування процентів: 01.03.2024 – 30.03.2024 (30 днів), денна % ставка – 0,75 %, 2700,00 грн; 31.03.2024 – 28.06.2024 (90 днів), денна базова % ставка (понадстрокова) – 2,50 %, 27000,00 грн. Однак, 24.12.2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-IX, яким законодавець встановив такі максимальні розміри денної процентної ставки: з 24.12.2023 по 21.04.2024 – 2,5%; з 22.04.2024 по 19.08.2024 – 1,5%; з 20.08.2024 – 1%. Отже, зважаючи на вимоги закону, а також на умови кредитного договору від 01.03.2024 №79451461, нарахування процентів не могло перевищувати такі значення: 01.03.2024 – 30.03.2024, денна % ставка – 0,75 %, 2700,00 грн; 31.03.2024 – 21.04.2024, денна % ставка – 2,5%; 6 600,00 грн, 22.04.2024 – 28.06.2024, денна % ставка – 1,5 %, 12 240,00 грн, разом 21 540,00 грн. Таким чином, навіть за умови доведеності укладення кредитного договору, а також передання коштів у кредит, первісним кредитором безпідставно нараховано 8 160,00 грн процентів. Позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги. За твердженням позивача кредитний договір було укладено 01.03.2024. Водночас відступлення відбулось 14.06.2021, тобто набагато раніше. Але на дату відступлення фізично не могло існувати зобов`язань за договором позики від 01.03.2024 №79451461, а отже і не існували право вимоги, яке відступається. 
20 травня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначила, зокрема, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Тобто, верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора (ІТС первісного кредитора) та доступний, зокрема, через сайт первісного кредитора та / або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позичальник здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті первісного кредитора, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система первісного кредитора здійснює реєстрацію заявника на сайті первісного кредитора і формує особистий кабінет позичальника. У момент введення коду на сайті первісного кредитора позичальник направляє первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду кредитний договір вважається підписаним. Тобто, для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Відповідно саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смсповідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. З метою мінімізації та недопустимості розкриття відомостей щодо інших боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано витяг з реєстру прав вимоги до договорів факторингу, що відображають інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номеру відповідного договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з первісним кредитором договору позики, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. У позовній заяві і у відповіді на відзив просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач і його представник, будучи повідомленими судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за їхньої відсутності.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
01.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79451461 (а.с.5-8). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
Згідно з п.1 договору позики №79451461 від 01.03.2024 року, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
За умовами вказаного договору позики ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. строком на 30 днів із денною процентною ставкою в розмірі 2,5 % в день (фіксована). 
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с.9-17), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №27 від 19.07.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №79451461 від 01.03.2024 року у розмірі 41700,00 гривень (а.с.18).
Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним договором позики ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №79451461 від 01.03.2024 року в розмірі 41700,00 грн. (а.с.19-21), з яких: 12000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 29700,00грн. – сума заборгованості за відсотками.
На підставі статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином, кредитний договір, укладений у електронній формі та відповідачем не оспоренний, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягає до виконання.
За змістом ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
За змістом ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Крім того, згідно зі ст.ст. 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
При подачі позову позивачем надано до суду копії витребуваних представником відповідача у клопотанні від 15.05.2026 року доказів у відповідності до вимог законодавства. Крім того, позовна заява сформована в системі «Електронний суд» та скріплена електронним цифровим підписом представника позивача.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 29.01.2021 року у справі № 922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом.
Відповідачем і його представником не доведено належних обґрунтувань щодо невідповідності копії долучених доказів до позовної заяви їх оригіналам. Крім того, оскільки відповідач і його представник зареєстровані в електронному кабінеті, вони не позбавлені можливості ознайомлюватись з усіма доказами, які були долучені позивачем, в особистому кабінеті у системі ЄСІТС «Електронний суд».
Крім того, заявляючи клопотання про витребування доказів, представник відповідача послався як на ст.84 ЦПК України, якою врегульована можливість витребування доказів, які не подані суду разом із заявами по суті і отримання яких сторонами самостійно є утрудненим, так і на ст.95 ЦПК України, якою передбачена можливість витребування оригіналу письмового доказу, поданого суду у копії, якщо є сумніви у відповідності такої копії оригіналу.
Фактично ж за змістом прохальної частини клопотання представник відповідача просить витребувати оригінали письмових доказів, які подані позивачем у копіях (електронних копіях).
Разом з тим, представником відповідача у клопотанні не наведено жодних обґрунтованих доводів, які маються сумніви у відповідача щодо відповідності поданих суду копій доказів їх оригіналам.
У зв`язку з викладеним, клопотання представника відповідача від 15.05.2026 року про витребування доказів задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим порушив умови укладеного кредитного договору. 
Разом з тим, суд не може погодитися із визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитним договором.
22 листопада 2023 року був прийнято Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Водночас, Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», набрав чинності 24 грудня 2023 року. 
Таким чином, положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховували проценти за користування кредитом за договором №79451461 від 01.03.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту у період з 01.03.2024 року по 30.03.2024 року – за ставкою 0,75 % в день, і з 31.03.2024 року по 28.06.2024 року – за ставкою 2,5% в день.
Оскільки договір позики №79451461 був укладений 01.03.2024 року, тобто після набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1 %.
За розрахунком суду з урахуванням положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача, становить 13500,00 гривень: 2700,00 гривень (нараховані проценти первісним кредитодавцем за денною ставкою 0,75 % за період з 01.03.2024 року по 30.03.2024 року) + 10800,00 гривень (120 грн х 90 день).
Всього з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 25500,00 грн, з яких: 12000,00 грн. – сума основного боргу, 13500,00 грн – сума заборгованості за процентами. В іншій частині позов задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги задоволення позовних вимог на 61,15 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1851,62 грн, сплаченого при подачі позову з врахуванням пониженого коефіцієнта 0,8.
Керуючись ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість задоговором позики №79451461 від 01.03.2024 року у загальному розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, яка складається з: 12000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500,00грн – сума заборгованості за відсотками.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») витрати на оплату судового збору у розмірі 1851 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят одна) гривень 62 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 25 червня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя           С.С. Тучков