РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
10 червня 2026 р.  Справа № 120/10230/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 05.06.2022 №168 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану» в частині невиплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гн за квітень та травень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районах у періодах здійснення зазначених заходів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 29.04.2022 по 31.05.2022 він брав безпосередню участь у бойових діях, однак за вказаний період отримав лише 6000 грн заробітної плати без урахування додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. 
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
Проте постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2023 року, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду на новий розгляд.
12 червня 2025 року адміністративна справа надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.
За результатами автоматизованого розподілу такої справи для її розгляду визначено суддю Яремчука К.О.
Ухвалою від 17.06.2025 адміністративну справу № 120/10230/22 суддею Яремчуком К.О. прийнято до провадження. Цією ж ухвалою витребувано у військової частини НОМЕР_1 докази на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (за наявності таких).
02 липня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який, окрім іншого, обґрунтований тим, що ОСОБА_1 в період з 29 квітня 2022 року по 13 травня 2022 року був відряджений до військової частини НОМЕР_2 відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 93 від 29 квітня 2022 року та № 107 від 13 травня 2022 року. При цьому з метою виконання ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року військовою частиною 22 червня 2025 року надіслано запит до військової частини НОМЕР_2 , у якому йшлося про надання витребуваних судом доказів. Проте станом на 02 липня 2025 року від військової частини НОМЕР_2 відповідь на згадуваний вище запит не надходила, а тому надати докази на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (за наявності таких) відповідач можливості не має. 
За таких обставин представник військової частини НОМЕР_1 просив витребувати відповідні докази у військової частини НОМЕР_2 , що розцінено судом як відповідне клопотання.
Ухвалою від 08.07.2025 витребувано у військової частини НОМЕР_2 докази на підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (за наявності таких), а саме:
- бойові накази (бойові розпорядження);
- журнали бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення або постові відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорти (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Витребувану інформацію зобов`язано надати до 05 серпня 2025 року.
В подальшому, розпорядженням керівника апарату суду від 18.03.2026 № 37 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", у зв`язку із тим, що суддя Яремчук К.О. відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2026 №004-К виключений зі штату Вінницького окружного адміністративного суду та суддя позбавлений можливості здійснювати розгляд адміністративних справ та нерозглянутих заяв, призначено повторний автоматизований розподіл адміністративних справ та нерозглянутих заяв, переданих на розгляд Протоколом передачі раніше визначеному складу суду, за результатами якого матеріали справи передано на розгляд судді Жданкіній Н.В.
Ухвалою судді Жданкіній Н.В. від 30.03.2026 адміністративну справу № 120/10230/22 прийнято до свого провадження. 
Під час нового розгляду справи суд врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 травня 2025 року, якою попередні судові рішення було скасовано, а справу направлено на новий розгляд.
Зокрема, Верховний Суд звернув увагу на необхідність належного з`ясування обставин щодо наявності або відсутності документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, а також встановлення підстав прийняття відповідачем рішення про невиплату позивачу додаткової винагороди.
На виконання вказівок суду касаційної інстанції судом першої інстанції вжито усіх залежних від нього заходів для витребування та дослідження відповідних доказів. Так, ухвалами суду від 17.06.2025, 08.07.2025 та 30.03.2026 у військової частини НОМЕР_2 неодноразово витребовувалися документи, які відповідно до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 можуть підтверджувати безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях, а саме: бойові накази (розпорядження), журнали бойових дій, бойові донесення, рапорти командирів підрозділів та інші передбачені нормативними актами документи.
Проте військова частина НОМЕР_2 витребуваних доказів суду не надала, про об`єктивні причини неможливості їх надання не повідомила, у зв`язку з чим справа вирішується судом за наявними у ній доказами відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 №27 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду бойовий медик 1 стрілецької роти 3 стрілецького взводу ВОС 878033А.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2022 №89 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 призначено старшим бойовим медиком 1 стрілецької роти, шпк "сержант" ВОС-878978А.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2022 №93 (по стройовій частині) старший бойовий медик 1 стрілецької роти ОСОБА_1 вибув у відрядження з військової частини НОМЕР_1 в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 об НОМЕР_4 обр ТрО місто Попасна з 29.04.2022 до окремого розпорядження.
Відповідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2022 №107 (по стройовій частині) старший бойовий медик 1 стрілецької роти ОСОБА_1 прибув з відрядження.
В подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 13.05.2022 про призначення службового розслідування, комісією було проведено службове розслідування за фактом відмови особовим складом ротно-тактичної групи (РТГр) військової частини НОМЕР_1 виконання бойового розпорядження щодо зайняття бойових позицій, зокрема і щодо солдата ОСОБА_1 1976 р.н.
Службовим розслідуванням встановлено, що НОМЕР_6 обр ТрО знаходиться в підпорядкуванні оперативно-тактичного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тому вона виконує завдання за призначенням відповідно до бойових розпоряджень угруповання військ «Дністер».
На виконання бойового розпорядження угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ 31528/5/1368дск бойовим розпорядженням НОМЕР_6 об ТрО від 28.04.2022 №1/173дск наказано створити ротно-тактичну групу (РТГр) для посилення зведеного батальйону НОМЕР_3 об НОМЕР_4 обр ТрО в районі виконання бойових завдань.
Бойовим розпорядженням НОМЕР_6 об ТрО від 29.04.2022 №1/176дск, на виконання бойового розпорядження угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЗСУ 31528/5/1368дск, наказано до кінця 29.04.2022 здійснити переміщення сил і засобів РТГр НОМЕР_7 об ТрО та передати їх в оперативне підпорядкування командиру зведеного батальйону НОМЕР_3 об НОМЕР_4 обр ТрО.
Бойовим розпорядженням командира НОМЕР_3 об ТрО від 01.05.2022 №8 РТГр наказано перейти в оперативне підпорядкування командира 2 мб НОМЕР_8 омбр для виконання завдань.
Бойовим розпорядженням командира НОМЕР_3 об ТрО від 04.05.2022 №11 згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_8 омбр від 04.05.2022 № 1058 наказано командиру РТГр НОМЕР_7 об ТрО створити зведену РТГр НОМЕР_7 об ТрО та перейти з особовим складом в оперативне підпорядкування командира 2 мб НОМЕР_8 омбр для подальшого визначення завдань особовому складу зведеної РТГр НОМЕР_7 об ТрО. 
01.05.2022 військовослужбовцями РТГр НОМЕР_7 об ТрО були написані рапорти про відмову виконувати наказ. Факт написання рапортів, з точки зору особового складу РТГр НОМЕР_7 об ТрО, пов`язаний із складною оперативною обстановкою в районі виконання бойового розпорядження від 01.05.2022, що призвело до виконання його не у визначений час, тільки 04.05.2022 РТГр приступила до його виконання.
В подальшому, зі слів військовослужбовців РТГр, орієнтовно через добу, РТГр змушена була залишити позиції у зв`язку із неочікуваним щільним вогнем військ агресора з важких видів озброєння, тому для подальшого виконання завдання необхідні були додаткові сили і засоби.
Відповідно до пояснень військовослужбовців РТГр, вони не відмовляються виконувати бойовий наказ, який був відданий НОМЕР_3 об ТрО від 01.05.2022 №8, але вважають його недоцільним та злочинним, про що вони вказали у написаних власноручно рапортах.
07.05.2022 особовим складом РТГр НОМЕР_7 об ТрО було складено рапорти про відмову виконувати розпорядження і накази, мотивуючи це тим, що вони були направлені в зону бойових дій з порушенням Закону України від 16.07.21 №1702-IX, з ними не було проведено кваліфіковане навчання з бойової та тактичної підготовки, технічне оснащення підрозділу не відповідає вимогам для ведення бойових дій, а також, що керівництво підрозділу, до якого вони були прикріпленні, надавало, на їх думку, завідомо злочинні накази. 
Таким чином, внаслідок проведеного службового розслідування комісія дійшла висновку, що РТГр НОМЕР_7 об ТрО бойові розпорядження НОМЕР_6 об ТрО виконала. Однак, перебуваючи з 01.05.2022 в оперативному підпорядкуванні командира НОМЕР_3 об ТрО, ротно-тактична група НОМЕР_7 об ТрО допустила несвоєчасне виконання бойового розпорядження та в подальшому відмовилась продовжувати виконувати бойові розпорядження і накази. Також, відмова від виконання законних наказів щодо зайняття бойових позицій особовим складом РТГр 170 об має ознаки порушення частини 4 статті 402 Кримінального кодексу України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 23.05.2022 №38 «Про результати службового розслідування за фактом відмови особовим складом РТГр військової частини НОМЕР_1 від виконання бойового розпорядження щодо зайняття бойових позицій» (з основної діяльності), встановлено що дії військовослужбовців РТГр НОМЕР_7 об ТрО передбачають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України, а саме «Непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці». Службове розслідування слід вважати завершеним. Матеріали службового розслідування передати до військової частини НОМЕР_9 . За результати службового розслідування проінформувати 9 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України.
При цьому, відомостей про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 23.05.2022 №38, матеріали справи не містять.
Таким чином, відповідно висновку службового розслідування, дії ОСОБА_1 , пребуваючи в складі РТГр НОМЕР_7 об ТрО, мають ознаки кримінального правопорушення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 №168 солдату ОСОБА_1 визначено не виплачувати додаткову винагороду у розмірі 30000 грн за період з 01 по 31 травня 2022 року. Підставою для видачі наказу від 05.06.2022 №168 слугував факт наявності у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення.
Вважаючи такий наказ протиправним та вважаючи, що має право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн за квітень-травень, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статті 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Згідно із Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 року № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі- Постанова №168).
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах .
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Спірним у досліджуваному випадку є правомірність видачі наказу від 05.06.2022 №168, яким позивача позбавлено додаткової винагороди у розмірі 30000 грн та право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн. відповідно до Постанови № 168.
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Так, з метою виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Міністром оборони України направлено Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини НОМЕР_10 , голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ телеграму від 25.03.2022 №248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди. 
Пунктом 1 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 встановлено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Відповідно пункту 2 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:
- 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);
- 30000 іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із звільненням з військової служби).
Відповідно до пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: 
бойовий наказ (бойове розпорядження); 
журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Зазначений перелік документів є вичерпним.
Враховуючи наведені норми, суд зазначає, що довідку про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії має видати командир військової частини, в розпорядження до якого був відряджений військовослужбовець для здійснення відповідних заходів. 
Отже, тільки при наявності довідки (за формою, наведеною в додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298), позивач має право на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за відповідний період.
Пунктом 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або З0000 гривень не включати військовослужбовців, які:
беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; 
проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном;
добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира;
самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира;
відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах - з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира;
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира;
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;
у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення; перебували:
під вартою чи домашнім арештом; 
на навчанні за кордоном;
у відпустках, за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення.
Зазначений перелік обставин також є вичерпним.
Таким чином, у разі вчинення військовослужбовцем дій (бездіяльності), яка має ознаки адміністративного або кримінального правопорушення останній не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Суд при вирішенні даної справи враховує, що за змістом матеріалів справи наказ командира військової частини щодо виплати або невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн за травень 2022 року у справі відсутній. 
Оспорюваний наказ від 05.06.2022 № 168 стосується виключно невиплати додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн за травень 2022 року та не охоплює ні збільшеної виплати у розмірі 100 000,00 грн, ні періоду квітня 2022 року. 
Тобто питання про виплату підвищеної винагороди у розмірі 100 000,00 грн взагалі не було вирішено жодним наказом. Однак сама по собі ця обставина не є підставою для задоволення позову, оскільки обов`язковою умовою такої виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, яке у справі відсутнє.
Крім того, наведене в прохальній частині позовної заяви формулювання заявлених позовних вимог свідчить про те, що в межах даної справи дії (бездіяльність) відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн за квітень 2022 року не оскаржуються, відповідно, в суду відсутні підстав для надання їм оцінки.
Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем спірного наказу від 05.06.2022 № 168, яким наказано невиплачувати позивачу додаткову винагороди у розмірі 30 000,00 грн за травень 2022 року, то суд зазначає наступне. 
Так, під час розгляду справи було встановлено, що підставою для прийняття оспорюваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 № 168 у частині невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за травень 2022 року стала наявність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України («Непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці»). 
Такі обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 13.05.2022, та наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 23.05.2022 № 38 «Про результати службового розслідування за фактом відмови особовим складом РТГр військової частини НОМЕР_1 від виконання бойового розпорядження щодо зайняття бойових позицій». 
Зокрема, службовим розслідуванням встановлено, що особовий склад РТГр НОМЕР_7 об ТрО, у тому числі ОСОБА_1 , 01.05.2022 та 07.05.2022 склав рапорти про відмову виконувати бойові розпорядження та накази щодо зайняття бойових позицій, кваліфікувавши їх як «злочинні». 
При цьому, незважаючи на підтверджений факт несвоєчасного виконання бойового розпорядження та подальшу відмову від продовження виконання бойових наказів, позивач у позовній заяві відповідні обставини не заперечував. 
Доказів визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 23.05.2022 № 38 матеріали справи не містять. 
Суд також враховує особливості правового регулювання виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Так, у спірний період додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень виплачувалася усім військовослужбовцям Збройних Сил України, які проходили військову службу під час дії воєнного стану, якщо щодо них були відсутні обставини, визначені пунктом 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.
Відповідно до пункту 10 Директиви до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення; вчинили інші дії (бездіяльність), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
Натомість збільшена додаткова винагорода до 100000 гривень мала спеціальний характер та виплачувалася виключно тим військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення таких заходів, пропорційно часу участі у них. Право на таку виплату підлягало обов`язковому документальному підтвердженню визначеними нормативними актами документами.
Суд зазначає, що встановлена матеріалами службового розслідування наявність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, була тією обставиною, яка відповідно до пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 виключала можливість виплати йому додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за травень 2022 року.
З огляду на це відповідач був зобов`язаний прийняти відповідне управлінське рішення щодо невключення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень, що й було реалізовано шляхом видання наказу від 05.06.2022 №168.
Водночас щодо збільшеної додаткової винагороди до 100000 гривень суд враховує, що така виплата не є гарантованою усім військовослужбовцям, а виникає виключно за наявності підтвердженого факту безпосередньої участі у бойових діях або відповідних заходах. За відсутності належних документів, які підтверджують право особи на таку виплату, та за наявності встановлених службовим розслідуванням обставин відмови від виконання бойових наказів і ознак кримінального правопорушення, законодавство не вимагало від відповідача прийняття окремого наказу про припинення або невиплату винагороди до 100000 гривень.
Таким чином, наявність у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, вимагала від відповідача прийняття окремого наказу про невиплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за спірний період, однак сама по собі не породжувала обов`язку приймати окреме рішення щодо невиплати додаткової винагороди до 100000 гривень, право на яку позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності правових підстав для отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень за спірний період, а також не спростовано правомірності наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 №168 у частині невиплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень за травень 2022 року, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 № 168 у частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн за травень 2022 року є правомірним, прийнятим у межах повноважень командира та у спосіб, передбачений чинним законодавством і Директивою Міністра оборони України, з урахуванням встановленого факту наявності у діях позивача ознак кримінального правопорушення. 
Правових підстав для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн за травень 2022 року не вбачається, оскільки, як вже було встановлено вище, за результатами проведеного службового розслідування у спірний період в діях ОСОБА_1 були виявлені ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України.
Також не вбачається підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн за квітень 2022 року, позаяк в межах даної адміністративної справи дії (бездіяльність) відповідача в цій частині позивачем не оскаржуються.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд дійшов висновку про те, що відповідачем було правомірно винесено наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 05.06.2022 №168 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану» в частині невиплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн, на підставі наявності у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення; правомірно не приймав наказ про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн за травень 2022 року, а тому підстави для його скасування та задоволення позовних вимог відсутні.
За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до встановлених статтею 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються судом на нього. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 )
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна