Справа № 591/1046/26
Провадження № 2/591/412/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
26 червня 2026 року м. Суми 

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 про стягнення аліментів на період навчання,
установив:
06.02.2026 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 17.08.2007 по 13.08.2015, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2015 шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка після розлучення залишилася проживати разом із матір`ю. За рішенням Зарічного районного суду м. Суми з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі частини його доходу, щомісячно, до досягнення повноліття. Як вказує позивачка, після досягнення донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнення припинилися, але з 01.09.2025 ОСОБА_3 навчається в Сумському державному університеті на денній формі навчання, яке триватиме до 30.06.2029. Тому враховуючи, що дитині має бути забезпечений належний рівень життя, з метою забезпечення витрат на придбання навчальних посібників, одягу, харчування, проїзду, позивачка звернулась до суду з даним позовом,оскільки вона одна не зможе забезпечити такий рівень, при цьому батько дитини є здоровою та працездатною особою, яка зможе надати необхідну матеріальну допомогу дитині.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.02.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 19.03.2026, яке в подальшому було відкладене за клопотанням представника відповідача до 26.06.2026.
Позивачка у судове засідання не прибула, у поданій до суду заяві від 26.06.2026 просила суд розглядати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того вказала, що донька ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які в силу положень частини восьмої статті 128 ЦПК України вважаються врученими. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи через свого представника, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в його електронний кабінет.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог, у судове засідання не прибула, згідно поданої заяви від 19.03.2026 просила позов задовольнити, справу слухати у її відсутність.
Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 223 ЦПК України суд не вбачає.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 26.06.2026 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2015 з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 у розмірі частини його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
З досягнення позивачем 25.01.2026 такі стягнення припинилися. 
ОСОБА_3 навчається в Сумському державному університеті на денній формі навчання (бюджет) з 01.09.2025 по 30.06.2029, стипендії та інших доходів не отримує, що підтверджується довідкою про доходи останньої від 04.02.2026 та довідкою про навчання від 12.01.2026 №54.0195/26. 
Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3 фактично проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні матері.
Як вказала у позові ОСОБА_1 , відповідач є здоровою та працездатною особою, працює у КП «Міськводоканал» на посаді зварювальника та отримує стабільну заробітну плату.
Своїм правом на участь у розгляді справи та подання доказів відповідач та його представник не скористалися, заперечень щодо позовних вимог до суду не подавали.
За змістом статті 141 Сімейного Кодексу України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
Згідно пункту 20 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно із статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи згоду відповідача із позовними вимогами, дійшов висновку про те, що позов про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у мінімальному розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 142, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову 06.02.2026 до завершення навчання – 30.06.2029, але не пізніше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів на період навчання дитини у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Видати виконавчі листи після набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ю. О. Зеря