СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року Справа № 480/2275/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шевченко І.Г. розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2026 у справі №480/2275/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів позовні вимоги задоволено частково, зокрема, визнано протиправними та скасовано: 
- підпункт 1.6.2 пункту 1.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 серпня 2023 року за № 224 (по стройовій частині), відповідно до якого майор ОСОБА_1 був знятий з усіх видів забезпечення з 04 серпня 2023 року та продовольчого забезпечення з обіду 04 серпня 2023 року як такий, що самовільно залишив частину відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;
- підпункт 2.6.1 пункту 2.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2023 року за № 235 (по стройовій частині), відповідно до якого майора ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення з 15 серпня 2023року та продовольче забезпечення з обіду 15 серпня 2023 року як такий, що раніше був поданий як самовільно залишив частину та повернувся до підрозділу, та позбавлений щомісячної премії та додаткової винагороди за серпень 2023 року у зв`язку із самовільним залишенням частини;
- підпункт 1.11.1 пункту 1.11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 серпня 2023 року за № 241 (по стройовій частині), відповідно до якого майор ОСОБА_1 був знятий з усіх видів забезпечення з 19 серпня 2023 року та продовольчого забезпечення з обіду 19 серпня 2023 року як такий, що самовільно залишив частину відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;
- підпункт 1.8.4 пункту 1.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2023 року № 255 (по стройовій частині), відповідно до якого майор ОСОБА_1 був знятий з усіх видів забезпечення з 01 вересня 2023 року та продовольчого забезпечення з обіду 01 вересня 2023 року, як такий, що самовільно залишив частину відповідно до пункту 15 розділу І наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10 вересня 2023 року № 1158 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» яким майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді «сувора догана»;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07 грудня 2023 року № 1829 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування відносно майора ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням розташування підрозділу та відсутності на військовій службі», яким майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді «сувора догана», 
а у задоволенні інших вимог відмовлено.
02.05.2026 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача ВЧ НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 65000,00 грн (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Заява вмотивована тим, що сторона позивача у п.10.2 розділу X позову від 22.03.2024 зробила заяву про те, що докази понесених позивачем витрат на правову допомогу будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду у справі.
До заяви, крім раніше поданого акт передачі-приймання наданих послуг від 24.05.2024 за Договором від 14.03.2024 (т.1, а.с.78), додав докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу - акт передачі-приймання наданих послуг від 01.05.2026 за Договором від 14.03.2024, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (т.2 а.с.169-173). Також до заяви було додано доказ надіслання заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу - Військовій частині НОМЕР_1 (т.2 а.с.175).
Ухвалою суду від 04.05.2026 призначено до розгляду заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у порядку письмового провадження на 14.05.2026.
Заяву про ухвалення додаткового рішення в електронний кабінет Військової частини НОМЕР_1 доставлена 05.05.2026 (наступний робочий день), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (т.2 а.с.178). Втім на подану представником позивача заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відповідач не подав ні заперечень, ні клопотання про зменшення витрат.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи те, що рішення у цій справі ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін у судове засідання, розгляд питання про ухвалення додаткового рішення здійснюється у порядку письмового провадження.
Судом встановлено, що у позовній заяві представник позивача зазначив, що у порядку абзацу другого ч. 7 ст. 139 КАС докази про розмір витрат, які сторона позивача сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (т.1 а.с.8).
При цьому відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Відтак, суд визначає, що представник позивача на виконання вимог ч.7 ст.139 КАС України до закінчення розгляду справи по суті вимог зробив відповідну заяву про подання доказів про витрати на правову допомогу та подав такі докази додатково до поданих під час розгляду.
Перевіривши матеріали справи, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд вказує наступне.
Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 1, 2 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 320/3271/19.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Суд зазначає, що з аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася адвокатом Дмитренком Володимиром Павловичем (далі - адвокат, Дмитренко В.П.).
Представник позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду подав Договір про надання правничої допомоги, укладений 14.03.2024 між Адвокатським об`єднанням «Дмитренко та Партнери» в особі керуючого партнера адвоката Дмитренка В.П. та ОСОБА_1 (т.1 а.с.39-41), далі - Договір), Акт приймання-передачі наданих послуг, складений між позивачем та адвокатом Дмитренком В.П. 24.05.2024 (т.1 а.с.78, далі - Акт передачі-приймання наданих послуг від 24.05.2024), Акт приймання-передачі наданих послуг, складений між позивачем та адвокатом Дмитренком В.П. 01.05.2026 (т.2 а.с.171 далі - Акт передачі-приймання наданих послуг від 01.05.2026), ордер адвоката, виданий на представництво інтересів ОСОБА_1 , (т.1 а.с.10, т.2 а.с.172), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1458 (т.1 а.с.38, т.2 а.с.173).
Так, згідно п.п.1.1 Договору адвокат бере на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 правничу допомогу у правовідносинах з військовою частиною НОМЕР_1 , що виникли у зв`язку з прийняттям командиром ВЧ НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 наказів: від 01 вересня 2023 року № 255 (по стройовій частині), яким ОСОБА_1 у ВЧ НОМЕР_1 знято з усіх видів забезпечення з 01 вере сня 2023 року як такого, що самовільно залишив військову частину; від 10 вересня 2023 року № 1158 (з основної діяльності) «Про ре зультати службового розслідування», яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплі нарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»; від 07 грудня 2023 року № 1829 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування», а ОСОБА_1 зобов`язаний прийняти ці послуги і сплатити за них гонорар адвокату в порядку, розмірі та на умовах, передбачених у цьому Договорі.
Згідно п.п.1.2 п.1 Договору зміст надання адвокатом правничої допомоги, визначеної у п.п.1.1 п.1 Договору, полягає у наступному:
- вивчення документів, наданих ОСОБА_1 ,
- надання ОСОБА_1 усних і письмових консультацій,
- підготовка, підписання та подання позовної заяви до ВЧ НОМЕР_1 , заяв з процесуальних питань в ініційованій судовій справі, представництво в ній у судових засіданнях судів першої, апеляційної, касаційної інстанцій, підготовка, підписання та по дання (у разі потреби) апеляційної/касаційної скарги або відзивів на апеляційну/касаційну скаргу.
Порядок виплати гонорару визначено розділом 3 Договору. Зокрема, згідно п.3.1 Договору визначено, що за надання правничої допомоги, обумовленої статтею 1 Договору, Замовник зобов`язується виплатити ОСОБА_1 гонорар на його поточний ра хунок, зазначений у п. 7.1. ст. 7 Договору, у шість етапів (залежно від настання обставин, з якими кожен з етапів розпочинається):
3.1.1. у день укладення цього Договору в розмірі 10 000,00 грн (десять ти сяч гривень 00 коп.) за послуги з підготовки, підписання та подання позовної заяви з вимогами до ВЧ НОМЕР_1 з оскарження незаконності Наказів № 255, № 1158 та № 1829, а також заяв з процесуальних питань;
3.1.2. протягом 2 (двох) банківських днів з дати надходження від ВЧ НОМЕР_1 відзиву на позовну заяву, в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.), - за підготовку відповіді на відзив ВЧ НОМЕР_1 ;
3.1.3. протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати відкриття апеляційного провадження (якщо таке буде відкрито) в розмірі 15 000,00 грн (п`ятнадцять ти сяч гривень 00 коп.), - за підготовку апеляційної скарги або відзиву на апеля ційну скаргу;
3.1.4. протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати відкриття касаційного провадження (якщо таке буде відкрито) в розмірі 15 000,00 грн (п`ятнадцять ти сяч гривень 00 коп.), — за підготовку касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу;
3.1.5. протягом 2 (двох) банківських днів з дати закінчення представницт ва адвокатом інтересів ОСОБА_1 (якщо відповідний розгляд не бу де здійснюватися у спрощеному або письмовому провадженні без виклику сто рін) у судовому засіданні у двох судовій справі, відкритій на підставі позову, поданого адвокатом в інтересах ОСОБА_1 , з розрахунку за одне су дове засідання: в суді першої інстанції - 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.), суді апеляційної інстанції - 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.), су ді касаційної інстанції - 6000,00 грн (шість тисяч гривень 00 коп.).
3.1.6. протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі, ініційованій адвокатом в інтересах ОСОБА_1 , згідно якого буде визнано протиправними і скасовано щодо ОСОБА_1 . Накази № 255, № 1158 та № 1829, в розмірі 25000,00 грн (двадцять п`ять ти сяч гривень 00 коп.).
Згідно Акта передачі-приймання наданих послуг від 24.05.2024 адвокат та Дякулич Д.А. погодили, що адвокатом надані Дякуличу Д.А. наступні послуги: підготовка, підписання та подання від імені та в інтересах ОСОБА_1 позову та заяв з процесуальних питань: клопотання від 22.03.2024 про витребування доказів, клопотання від 26.04.2024 про застосування до відповідача заходів процесуального примусу, клопотання від 16.05.2024 про долучення письмових доказів.
Згідно Акта передачі-приймання наданих послуг від 01.05.2026 адвокат та Дякулич Д.А. погодили, що адвокатом надані Дякуличу Д.А. наступні послуги:
- підготовка та подання в інтересах замовника заяв по суті спору: відповіді на відзив від 18.01.2025, заяв про зміну предмета позову та доповнення його підстав, відповіді на відзив від 16.08.2025;
- підготовка, підписання та подання від імені та в інтересах ОСОБА_1 заяв з процесуальних питань: клопотання від 27.12.2024 про врахування обставин, які стосуються доказів, наданих відповідачем на клопотання від 26.12.2024; повідомлення від 16.03.2025 щодо визнання в судовому порядку протиправним і скасування наказу від 03.08.2025 №952, клопотання від 28.04.2025 про завершення судового розгляду, пояснення від 14.05.2025 щодо обставин, які містяться у доказах, наданих відповідачем до клопотання від 12.05.2025; повторне клопотання від 30.07.2025 про завершення судового розгляду; пояснення від 14.12.2025; клопотання від 08.02.2026 щодо врахування висновків Верховного Суду.
Суд вказує, що вищевказані документи є належними доказами, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу в Сумському окружному адміністративному суді.
При цьому, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі №540/707/20.
Суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17, від 24.10.2019 у справі №820/4280/17, від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18, у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №520/6161/19.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, суд зазначає, що представником позивача - адвокатом Дмитренком В.П. дійсно складалися заяви по суті спору - позов, відповіді на відзив, а також заяви з процесуальних питань - клопотання про долучення доказів, клопотання про витребування доказів, додаткові пояснення та ін., що містяться у матеріалах справи та перелічені адвокатом в Актах передачі-приймання наданих послуг від 24.05.2024 та від 01.05.2026. 
Поряд з цим суд зауважує, що такі послуги, зазначені у Договорі про надання правничої допомоги, як вивчення документів замовника, підписання та подання заяв по суті спору та процесуальних документів, за своїм змістом є складовою єдиного процесу щодо підготовки та складання адміністративного позову.
З огляду на рівень складності справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для сторони позивача, а також часткове задоволення позову, суд, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 15000грн. Вказаний розмір витрат підтверджується належними та допустимими, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, доказами, крім того такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом, та значенням справи для сторони позивача, у зв`язку з чим, вбачається стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000грн. 
При цьому суд також враховує, що відповідачем не було викладено свою позицію щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 понесених витрат на правову допомогу. Не наведено будь-яких конкретних доводів чи заперечень щодо неспівмірності указаних витрат. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  
В И Р І Ш И В:
Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №480/2275/24 – задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000грн. 
Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено 14.05.2026.

Суддя   І.Г. Шевченко