Справа № 646/9590/25
Провадження № 2/646/2526/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року       м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючий - суддя Серпутько Д.Є.,
за участю секретаря судового засідання Соболь Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява від представника ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № 3814902 від 03.05.2021 року у розмірі 20810,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 03.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3814902, відповідно до умов якого відповідач отримав 10000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача за договором № 3814902 від 03.05.2021 року. 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, згідно з яким право вимоги за договором № 3814902 від 03.05.2021 року перейшло до позивача. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 23.09.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Заочним рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова 18.12.2025 позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково; стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ: 44276926) заборгованість за кредитним договором у розмірі 14262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 48 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ: 44276926) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1660 (одна тисячі шістсот) гривень 07 копійок.
08.01.2026 року від представника відповідача, адвоката Керімова А.З., до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду, в якій зазначає, що заочне рішення підлягає перегляду, оскільки обставини справи встановлені не в повному обсязі, відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, позовні вимоги відповідач не визнає.
Ухвалою суду від 08.01.2026 заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Керімова Аліка Заміровича, про перегляд заочного рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 18.12.2025 року у справі за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишено без руху.
20.01.2026 представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. подала заперечення на заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 18.12.2025, в якому зазначила, що заява є безпідставною та необґрунтованою, оскільки відповідачка не навела поважних причин неявки до суду та не посилається на докази, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов`язковою сукупною умовою для скасування заочного рішення відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України. Просить залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, а саме рішення без змін.
Ухвалою суду від 20.02.2026 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича про перегляд заочного рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 18.12.2025 року у справі за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено. Заочне рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 18.12.2025 у справі № 646/9590/25 за позовною заявою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором скасовано.
23.03.2026 представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Керімов А.З., подав письмові пояснення на позовну заяву, в яких заперечив проти позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що ТОВ «Вердикт Капітал» як новий кредитор самостійно нарахував додаткові відсотки у розмірі 15294,48 грн, що виходить за межі переданого за договором факторингу права вимоги, а тому їх стягнення є безпідставним. Крім того, вказав, що право нарахування відсотків припинилося зі спливом строку кредитного договору (30 днів з 03.05.2021), а в період дії карантину з 01.03.2020 по 30.06.2023 відповідачка звільнена від відповідальності за прострочення. Щодо комісії у розмірі 1000 грн зазначив, що відповідна умова договору є нікчемною як несправедлива умова споживчого кредитування. Також заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн як явно неспівмірних зі складністю справи та ціною позову. Просить відмовити у задоволенні позову повністю та стягнути судові витрати з позивача.
30.03.2026 представник позивача ТОВ «Коллект Центр» подав письмові пояснення, в яких заперечив проти доводів відповідача. Зазначив, що нарахування відсотків після спливу строку кредитування є правомірним на підставі п. 4.2 кредитного договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, що підтверджується усталеною практикою Верховного Суду та низкою постанов апеляційних судів в аналогічних справах за типовими договорами ТОВ «Мілоан». Факт відступлення права вимоги є законним, а неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від виконання зобов`язання. Надана квитанція підтверджує перерахування кредитних коштів відповідачці, а розрахунки заборгованості є належними та допустимими доказами. Витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн є обґрунтованими і співмірними зі складністю справи, натомість вимога відповідачки щодо стягнення її витрат на правничу допомогу є безпідставною. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 07.04.2026 клопотання ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про витребування доказів задоволено. Поновлено ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» строк на подачу клопотання про витребування доказів. Витребувано в АТ КБ «Приват Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; код ЄДРПОУ 14360570): 
- ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_2 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; 
- докази зарахування на картку НОМЕР_2 кредитних коштів у сумі 10000,00 грн, які 03.05.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за номером картки НОМЕР_2 за період із 03.05.2021 по 08.05.2021 року;
- інформацію, чи відкривалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка НОМЕР_2 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки НОМЕР_2 ; 
- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою НОМЕР_2 за період з 03.05.2021 по 08.05.2021 року; 
- інформацію, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зважаючи на неявку сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду після скасування заочного рішення правовий статус сторін відновлюється до положення, яке існувало до заочного розгляду, при цьому справа зберігає свій предмет спору і потребує повного розгляду по суті.
Судом встановлено, що 03.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3814902 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, що підтверджується копією договору про споживчий кредит № 3814902 та додатками до нього (копія графіку платежів, копія паспорту споживчого кредиту) копією довідки про ідентифікацію щодо використання одноразового ідентифікатора - V35268, відправленого 05.03.2021 на номер телефону НОМЕР_3 , копією анкети-заяви на кредит.
Відповідно до платіжного доручення № 1637301717 від 03.05.2021 року перераховано грошові кошти у розмірі 10000 грн на рахунок НОМЕР_4 *58 за призначенням платежу: кошти згідно договору 3814902.
Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення, підготовленої первісним кредитором - ТОВ «Мілоан» відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за кредитним договором, що становить 14262,28 грн, що складається з: 4516,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8746,28 грн - заборгованість за відсотками, 1000 грн - заборгованість за комісією.
Згідно з розрахунками заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивача за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 20810,48 грн, що складається з: 4516,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15294,48 грн - заборгованість за відсотками, 1000 грн - заборгованість за комісією.
26.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача за договором № 3814902 від 03.05.2021 року, що підтверджується копією відповідного договору та копією витягу з додатку № 3 до відповідного договору - форма реєстру боржників.
10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, згідно з яким право вимоги за договором № 3814902 від 03.05.2021 року перейшло до позивача, що підтверджується копією договору відступлення права вимоги, витягу з реєстру боржників, згідно з яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за договором № 3814902 від 03.05.2021 року, акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 року.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитор покладені на нього зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією на перерахування грошових коштів за кредитом.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається із кредитного договору № 3814902 від 03.05.2021, а саме п. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. 
Відповідно до положень договору п. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Таким чином, істотні умови договору такі: строк кредитування становить 30 днів; дата надання кредиту 03.05.2021, дата повернення кредиту 02.06.2021; пільгова процентна ставка (сума) 3750 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом процентна ставка; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Щодо пролонгації строку кредитування, то відповідно до положень договору: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: строк продовження кредиту та максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту: 3 дні - 3 відсотки від залишку кредиту, 7 днів - 5 відсотків від залишку кредиту, 15 днів - 10 відсотків від залишку кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Також згідно з п. 2.3.1.2. договору - пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Таким чином, максимальний строк пролонгації строку кредитування на стандартних (базових) умовах із застосуванням стандартної (базової) процентної ставки становить 60 днів, а пільговий строк пролонгації строку кредитування із застосуванням пільгової процентної ставки залежить від виконання позичальником певних умов, а саме: якщо інформація про можливість та умови пролонгації доступна позичальнику на сайті кредитодавця або в програмно-технічних комплексах самообслуговування учасників платіжних систем чи інших осіб з якими кредитодавець має відповідні угоди; для пролонгації на пільгових умовах позичальник повинен сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, також може бути передбачено сплату частки нарахованих процентів/комісій та/або повернення певної частини кредиту; позичальник самостійно обирає серед доступних можливостей найбільш вигідний/бажаний для себе варіант, що містить суму та період, на який продовжиться строк кредитування (п.п. 6.10.1.1, 6.10.1.2, 6.10.1.3 Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан»).
Отже, позичальник самостійно може обрати один із доступних варіантів продовження строку кредитування на пільгових умовах, сплативши відповідний платіж, який може включати сплату тіла кредиту, сплату процентів за кредитом та комісію за відповідну пролонгацію, що як вбачається із розрахунку первісного кредитора - ТОВ «Мілоан», позичальник робив 13 разів, обираючи пролонгацію строком на 3, 7 або 5 днів, чим продовжував строк кредитування на пільгових умовах.
Водночас загальний строк пролонгації строку кредитування на стандартних умовах, тобто із застосуванням стандартної процентної ставки, не може перевищувати 60 днів та таке продовження строку кредитування на стандартних умовах в межах 60 днів може бути припинене раніше повним погашенням тіла кредиту.
Враховуючи, що строк кредитування становить 30 днів, строк кредитування із пролонгацією на стандартних умовах - 60 днів, а строк кредитування на пільгових умовах - 79 днів, то загальний строк кредитування за договором № 3814902 від 03.05.2021 року становить 169 днів, саме в межах цього строку кредитор мав право нараховувати відсотки за кредитом.
Таким чином, загальна сума заборгованості, яка заявлена позивачем, складається з таких складових: тіло кредиту (основна сума боргу) - 4516,00 грн; відсотки за користування кредитом у межах допустимого строку кредитування (169 днів) - 8746,28 грн; комісія за надання кредиту - 1000,00 грн. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення відсотків у розмірі - 6548,20 грн, нарахованих поза межами допустимого строку кредитування (понад 169 днів), оскільки відповідно до умов договору (п. 2.2.3) та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), нарахування договірних відсотків припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. 
Отже, беручи до уваги суму кредиту, узгоджену процентну ставку, строк кредитування, то заборгованість відповідача по відсотках за договором становить 8746,28 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором, при цьому загальний підтверджений розмір заборгованості за договором складає14262,28 грн. 
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають частковому задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1660,07 грн (68,53% від заявлених позовних вимог).
Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, що заявлені у розмірі 13000,00 грн, стосовно чого суд дійшов таких висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження надання професійної правничої допомоги суду надано договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року.
Відповідно до п. 4.1. договору, вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.
Так, позивачем долучено заявку на надання юридичної допомоги № 1234 від 01.08.2025 року, згідно з якою АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та позивач погодили надання таких правових (юридичних) послуг: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год - 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 4 год - 9000 грн.
За даними Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року, у відповідності до заявок АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надало правничу допомогу щодо відповідача на суму 13000 грн.
За вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04).
Враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, якими визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що ця справа є типовою справою незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим. 
Отже враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають частковому задоволенню та беручи до уваги, що ця справа є типовою справою незначної складності, наявна узгоджена та усталена судова практика, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає, що співмірним та справедливим є стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, з урахуванням рівня складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт (наданих послуг).
На підставі ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ: 44276926) заборгованість за кредитним договором у розмірі 14262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 28 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ: 44276926) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) гривень 07 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ: 44276926, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. № 306;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: Керімов Алік Замірович , ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя           Д.Є. Серпутько